# data[].attributes.headline
אסף עובדיה: ויהי כל הארץ שפה  אחת ודברים אחדים / גלעד קריב (הכותב הוא רב רפורמי, סגן ראש המרכז לפלורליזם יהודי וחבר הנהלת חמד"ת - האגודה לחופש דת, מדע ותרבות)

# data[].attributes.subject
אסף עובדיה: ויהי כל הארץ שפה  אחת ודברים אחדים / גלעד קריב (הכותב הוא רב רפורמי, סגן ראש המרכז לפלורליזם יהודי וחבר הנהלת חמד"ת - האגודה לחופש דת, מדע ותרבות)

# data[].attributes.body
סיפור מגדל בבל, המסיים את פרשת נח, מאותת לנו גם כיום מה המחיר שאנו עלולים לשלם על אובדן המגוון, המייחד והמבדיל.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ספר בראשית, שקריאתו מחדש החלה אחרי סוכות, מפגיש את הקוראים עם סדרת סיפורים מכוננים בתרבות: סיפור הבריאה, הגירוש מגן עדן, מעשה קין והבל. אולם המיוחד מבין כל סיפורי הפתיחה ה"גדולים" האלה הוא דווקא קטע קצרצר, עשרה פסוקים אורכו, בסוף פרשת נח. סיפור מגדל בבל, המגולל כיצד ביקשו בני האדם לבנות לעצמם "עיר ומגדל וראשו בשמים ונעשה לנו שם" (בראשית יא', ד') תקף בדיון העכשווי על ערכם של חיי אדם בחברה חומרנית גלובלית.

לרבים מסיפורי בראשית, כמו סיפור המבול למשל, יש גירסאות מקבילות באפוסים הגדולים של התרבויות המסופוטמיות הקדומות. סיפור המגדל נבדל מהם משום שאינו מוכר לנו מכתבים אחרים והוא ככל הנראה יצירה מקראית ייחודית. בתרבות דתית המכירה בפנתיאון של אלים - מגוון השפות, התרבויות והאמונות אינו מעורר כל תמיהה; לכל אל ואל יש אומה נבחרת, פולחן רצוי, שפה נבדלת. לעומת זאת, בתרבות דתית המקדשת את הרעיון של אל אחד בורא כל - יש צורך בהסבר מדוע התפצלה לה האנושות לעמים וללשונות, וכיצד התפוגג לו המצב הבראשיתי של אחדות כלל אנושית.

כאשר ניגשו הפרשנים לנתח את סיפור המגדל, שאלתם המרכזית היתה במה חטאו בני האדם ומדוע נענשו. מרבית בעלי האגדה ופרשני המקרא ראו ביוזמתם של בני האדם לבנות מגדל הכרזת מרד כלפי האל. מדרש בראשית רבא שם בפי בני האדם את האמירה כי אין לקבל את קביעתו של האל לפיה הוא יישב בעליונים ואילו בני האדם יסתפקו בתחתונים. בוני המגדל, טוען המדרש, תיכננו להציב בראשו פסל של עבודה זרה ולתת חרב בידו - "ותהי נראית כאלו עושה עמו מלחמה" (בראשית רבא ל"ח, ו').

לפי שיטה זו, במרכז הסיפור ניצבת קריאת התיגר הכושלת של בני האדם על אלוהים. בניו של אדם הראשון, שגורש מגן עדן, מגורשים לארבע כנפות הארץ, לאחר שגם הם טעו בהבנת מגבלות כוחם וחצו את הקווים האדומים. דווקא בכל הנוגע להתנהגותם האנושית של בוני המגדל, מעניק להם בעל המדרש ציון גבוה, בקובעו כי כיוון ש"היו אוהבים זה את זה" ומאוחדים בשפתם, נענשו רק בפיזורם ולא בעונש חמור מכך, כאבותיהם.

ואולם בין המדרשים והפרשנויות מסתתר קול נוסף. צנוע אמנם, אך דווקא הוא ראוי שיהדהד בדורנו. בניגוד לתמונה האידיאלית של אחווה כלל אנושית העולה מן המדרשים, יש בין בעלי המדרש כאלה שנחרדו מן הרעיון של שפה אחת ואומה אחת, המבקשת "לעשות לה שם" באמצעות לבנים וחומר. מדרש "פרקי דרבי אלעזר", בלשונו המעובדת של ספר האגדה, מתאר כך את אשר ארע: "שבע מעלות היו לו למגדל ממזרחו ושבע ממערבו. מעלים את הלבנים מכאן ויורדים מכאן. אם נפל אדם ומת לא היו שמים את לבם אליו. אם נפלה לבנה אחת היו יושבים ובוכים ואומרים: אוי לנו, אימתי תעלה אחרת תחתיה" (פרקי דרבי אלעזר, כ"ד).

לשיטתו של בעל המדרש, המגדל הגבוה בעולם הטיל צל כבד על ערכם של חיי אדם. הרצון "לגעת בשמים", להשיג, לכבוש, "לעשות שם" הפך לעיקר, והמחיר האנושי האמיר בהתאם. השפה האחת, שלשיטת רוב הפרשנים סייעה בביצורה של תחושת האחווה, הפכה, אצל אחרים, לרועץ. להבנתם, במקום של "שפה אחת" אובדת ההכרה בייחודו של האדם היחיד ובערכו.

קורות המאה ה-20 עמוסות בעיבודים טרגיים לקול הפרשני השני. הרצון "לעשות שם", הביא, לא אחת, מנהיגים ואומות שלא לשים את לבם לבני אדם וחייהם. אך גם מבלי להרחיק לכת, דומה שסיפורו של המגדל על שני כיווני פרשנותו הופך רלוונטי מתמיד בעולם שמתקדם מיום ליום אל עבר "ויהי כל הארץ שפה אחת ודברים אחדים" (בראשית י"א, א'); בעולם שבו שפות מתות ותרבויות נעלמות; ובעולם שבו החומר "עושה את השם", סיפורו של המגדל מסמל את התקווה גדולה, אך לא פחות מכך את הסכנה.

בדרך אל אותו עולם שבו בני האדם מדברים זה עם זה "בשפה אחת", מאותתות לנו חורבותיו של מגדל בבל לחשוב היטב למה משמשת אותנו בדיוק אותה שפה ומה המחיר שאנו עלולים לשלם על אובדן המגוון, המייחד והמבדיל. דווקא מתוך המחויבות לחזון האחווה הכלל אנושית, אנו נקראים לשאול עצמנו האם באמת ניתן לבנות את אותה אחווה סביב תרבות של חומרנות שאינה יודעת גבולות.

שפת המדרש, שהיא בעצמה, ברב-גוניותה, אנטי תזה מוחלטת לרעיון השפה האחת, מציעה לנו להתקדם אל עבר אותה אחווה מאחדת, בדרך שיש בה יותר מ"דברים אחדים"; בדרך שמגדליה הם בעיקרם מגדלים של רוח.

הכותב הוא רב רפורמי, סגן ראש המרכז לפלורליזם יהודי וחבר הנהלת חמד"ת - האגודה לחופש דת, מדע ותרבות

פיטר ברויגל האב, "מגדל בבל", 1563

﻿

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
ויהי כל הארץ שפה אחת ודברים אחדים

# data[].attributes.attachment_link.title
ויהי כל הארץ שפה אחת ודברים אחדים

# data[].attributes.attachment_link.description
ספר בראשית, שקריאתו מחדש החלה אחרי סוכות, מפגיש את הקוראים עם סדרת סיפורים מכוננים בתרבות: סיפור הבריאה, הגירוש מגן עדן, מעשה קין והבל. אולם המיוחד מבין כל סיפורי הפתיחה ה"גדולים" האלה הוא דווקא קטע קצרצר, עשרה פסוקים אורכו, בסוף פרשת נח.

# data[].attributes.headline
שני עיואן: תנך אחד, הרבה שפות - וכולן יפות / יצחק הרצוג

# data[].attributes.subject
שני עיואן: תנך אחד, הרבה שפות - וכולן יפות / יצחק הרצוג

# data[].attributes.body
התנך לא שייך לאף אחד מהם. אם כבר הרי שסיפור בבל מלמד אותנו על הסכנה שבחטא היוהרה – הסכנה בכך שתציב את עצמך מעל לאותו אלוהים ותמנה עצמך לדוברו עלי אדמות. העונש בסיפור מגדל בבל מלמד אותנו שאין ולא יכול להיות דובר אחד לאלוהים: איש איש ושפתו – וכולן יפות, איש איש ופרשנותו – והתנך יכיל הכול. ועל כך נאמר "70 פנים לתורה".

# data[].attributes.headline
הדר נעים: ברויגל

# data[].attributes.subject
הדר נעים: ברויגל

# data[].attributes.body
הציור המפורסם ביותר של מגדל בבל הוא של ברויגל, צייר פלמי (בלגיה) בן המאה ה 16. ברויגל הרבה בציור נוף וחיי איכרים, וברבות מיצירותיו ניתן להבחין בהתמקדות בקטנות האדם אל מול עוצמתו של הטבע.
הדבר הבולט ביותר בהתבוננות ראשונית בציור זה הוא הקומפוזיציה המיוחדת שלו: בניין עצום ממדים הממלא את רוב הציור. רק בתחתית הבניין ניתן להבחין באנשים המצוירים כזעירים מאוד. נדמה כי הבניין 'שולט' בהם. האנשים הקטנים נראים רק במבט בוחן ומעמיק יותר: מלך ולצידו אנשים הכפופים לו ותעשייה שלמה שמגויסת לצרכי הבנייה.

במבט נוסף בציור ניתן לראות בני אדם זעירים הנדמים כנמלים עמלות הפזורים במקומות שונים על גבי המגדל.
מה ניתן ללמוד על מקומו של הפרט בחברה הזאת? לשם דוגמא, האם פועל המרגיש צורך ביום חופשה בשל בעיה אישית או משפחתית ירגיש בנוח לבקש פטור מעבודתו? כשהבניין כה גדול וכה חשוב אין מקום לביטוי הצרכים של 'האדם הקטן'. אותם פועלים קשי יום נרמסים במאמצים לממש את החלום השאפתני של המגדל הגבוה. ייתכן שברויגל רוצה להיות ביקורתי כלפי השתעבדות למונומנטים חומריים, וכן יש לו ביקורת על ניצול פועלים ועבדים למטרות גרנדיוזיות וריקות מתוכן שכאלה. גם סגנון הבנייה, המרמז לקולוסיאום ברומא, מרמז אולי על יחס זה של אכזריות כלפי הפרט.
https://blich.co.il/node/2324- האתר ממנו נלקחה הפרשנות

# data[].attributes.headline
לי בן שושן, גלי בן עזר: האנשים הם הערך העליון / זהבה גלאון

# data[].attributes.subject
לי בן שושן, גלי בן עזר: האנשים הם הערך העליון / זהבה גלאון

# data[].attributes.body
במהלך הבנייה הופך המיזם השאפתני לעיקר, המדינה הופכת למהות, במקום האנשים המרכיבים אותה. חל היפוך מסוכן: במקום מדינה שמגינה על אזרחיה, שומרת על זכויותיהם ושמה אותם כאינדיבידואלים וסובייקטים במרכז, המדינה היא המרכז והאדם הוא רק כלי, מכשיר בבנייתה.

# data[].attributes.headline
ניצן אספיר: צעד קדימה שניים אחורה / דוד פרץ

# data[].attributes.subject
ניצן אספיר: צעד קדימה שניים אחורה / דוד פרץ

# data[].attributes.body
עיינתי במספר מדרשים בפרויקט 929 , והמדרש שהכי הזדהתי עימו

היה של דויד פרץ , "צעד קדימה שניים אחורה" , על הרשע המובנה בעולם הקפיטליסטי.

זאת בעיקר עקב המאורעות האחרונים בעולם , כמו בחירת נשיא חדש בארצות הברית, למרות אמירותיו הגזעניות כלפי מגוון בני האדם השונים ממנו.

# data[].attributes.headline
אור ציון, דור שוורצון: מעולמי למקומי – בין מגדל בבל ומגדלי עזריאלי / 

# data[].attributes.subject
אור ציון, דור שוורצון: מעולמי למקומי – בין מגדל בבל ומגדלי עזריאלי / 

# data[].attributes.body
מהפכה טכנולוגית המאפשרת חיים אנושיים קלים יותר אך גורמת לשחצנות ולהפיכת הטרנסנדנטלי  ללא רלוונטי. ניתוק וניכור מן הטבע וראייתו כמשאבים לניצול ותו לא. איבוד פרופורציה לגבי צרכים אמיתיים של האנושות והשתעבדות לטכנולוגיה ולתוצריה- נשמע מוכר?

# data[].attributes.attachment_link.title
החברה להגנת הטבע - מעולמי למקומי - בין מגדל בבל ומגדלי עזריאלי

# data[].attributes.attachment_link.description
את העולם החברתי שלנו ניתן לדמות לגורד שחקים . זהו גורד שחקים הנמצא בבנייה מתמדת כאשר הבניה הורסת את התשתית שהבניין הזה עומד עליה ומערערת את יסודותיו... בפסגת גורד השחקים החברתי נמצא פנטהאוז מפואר. כאן מתגוררים אנשים מעטים, אבל הם עשירים מאוד.

# data[].attributes.headline
שביט יפרח: העוצמה של הביחד / יאיר לפיד

# data[].attributes.subject
שביט יפרח: העוצמה של הביחד / יאיר לפיד

# data[].attributes.body
אלוהים מחליט לבלבל אותנו מפני שהוא מסתכל עלינו ורואה שאנחנו עומדים לבזבז את הרעיון הנאצל של שיתוף הפעולה על דבר טיפשי כמו מגדלי B יוקרתיים המגיעים לשמים. הרוח האנושית לא יכולה להתבזבז על פרויקט נדל"ני. מגיע לה יותר.

# data[].attributes.headline
שלי דולינסקי, שלום אלזם, מירנדה דהן, שרי לוי: אנחנו לא אותו דבר / נפתלי בנט

# data[].attributes.subject
שלי דולינסקי, שלום אלזם, מירנדה דהן, שרי לוי: אנחנו לא אותו דבר / נפתלי בנט

# data[].attributes.body
השוני בינינו הוא אחד הדברים המאתגרים והנכונים ביותר של המציאות. והתורה הבהירה לנו את הרעיון ממש ממש בתחילת הדרך. המטרה איננה להיות אחד, המטרה איננה להיות אותו דבר.

# data[].attributes.headline
שירה גל: מה בעייתי במגדל בבל ולמה זה רלוונטי לנו / דב חנין

# data[].attributes.subject
שירה גל: מה בעייתי במגדל בבל ולמה זה רלוונטי לנו / דב חנין

# data[].attributes.body
מהי הבעייתיות בשאיפה לבנות את מגדל בבל ומדוע היא רלוונטית גם לזמננו? התפיסה שאנחנו חיים בעולם ללא גבולות מונחת עמוק ביסודה של החשיבה הכלכלית ההגמונית אצלנו. המודל הקפיטליסטי שביסודו שאיפה מתמדת להגדיל את הייצור כדי להגדיל רווחים הוביל במאה השנים האחרונות לגידול כלכלי חסר תקדים. אך מלבד הבעייתיות בכך שפירות הגידול אינם מתחלקים בצורה שוויונית, עצם הגידול מאתגר את יכולות ההכלה של כדור הארץ.

# data[].attributes.body
המגדל בציור שלפננו הוא מאוד קטן, ואילו הפועלים גדולים יחסית ודיוקן פניהם מצויר בפירוט רב. הדגש בציור הוא על ההיבט הטכנולוגי, ועל ערך העבודה והיצרנות.

# data[].attributes.headline
עמרי שובל: הפשרה כחזון – הרהורים על מגדל בבל | חנה ספראי

# data[].attributes.subject
עמרי שובל: הפשרה כחזון – הרהורים על מגדל בבל | חנה ספראי

# data[].attributes.body
לתושבי העלם, לאנושות, היה חזון אדיר.  חזון החוזר על עצמו בחיי האנושות חזור ושוב: כל בני אנוש מאוחדים. חזון של שלמות ואחדות. כולם בני אחווה אחת גדולה או בלשון התיאור המקראי "ויהי כל הארץ שפה אחת ודברים אחדים". ובלשוננו: תקשורת אחת מאחדת מושלמת המתאימה לכולם. ללא סבל וללא מדון, שלום ושלווה לכל באי עולם.

# data[].attributes.attachment_link.title
קולך - פורום נשים דתיות

# data[].attributes.attachment_link.description
בטור דעה בעיתון "ישראל היום" מסבירה עו"ד כספי שילוני כי "הקמת בתי דין פרטיים שיאתגרו את בתי הדין לשפר את השירות, תגשים ערך חשוב של חופש הדת וריבוי דעות בהלכה, בדומה לנעשה בתחום הכשרות והגיור".

# data[].attributes.headline
טל אלטמן: אלוהים אחד / דוד פלמה

# data[].attributes.subject
טל אלטמן: אלוהים אחד / דוד פלמה

# data[].attributes.body
וַיְהִי כֹּל הָאַרֶץ שָפַה אַחַת
דְּבָרִים אֲחָדִים וְאלֱהִים אֶחַד

הַצִּמְצוּם הַזֶּה הָיָה
דַּוְקָא נוֹחַ לָאֲנָשִים שֶמֵּאָז
שֹךְ הַמַּיִם וְגַלֵּי הַבֹּץ
היוּ נְטוּעִים בַּטִין הַסָּמִיך וְעֵינֵיהֶם
לְטוּשוֹת בְּטִינָה בְּכוֹכָבִים
צוֹנְנִים בְּרָקִיעַ אַחֵר.

בְּלֵאוּת דְּשְדְשוּ רַגְלֵיהֶם בַּחֵמַר הַגַּס
וְעוֹדְדוּ אִיש אֶת אָחִיו
לְהַמְשִיךְ וּלְטַפֵּס, אִם סִיזִיפוּס יָכוֹל
לְגַלְגֵּל אֶת הָאֶבֶן לְרֹאש הָהָר
תוּכַל גַּם טִינָתַם לְהַרְקִיעַ
וְאִם לֹא הִיא יַּגִיעַ מִגְדַּל הֶעָפָר.

אַחַר כָּךְ קָרָה מַה שֶקוֹרֶה
בְּכָל מִשְחָק מָכוּר
וְכַצָּפוּי הָיְתָה הָרְשוּת
בְּיָדָם לָשוּב לַעֲפָרָם
מֻשְפָּלִים וִיגֵעִים כְּתָמִיד.

מֵעַתָּה תִּהיֶה טִינָתָם הַזוֹעֶפֶת
הַלָּשוֹן הַיְחִידָה בָּה יְדַבְּרוּ
בְּהַרְבֵּה שָפוֹת.

וְרַק אֱלֹהִים אֶחָד הֵבִין לְפֶתַע
שֶשוּב לֹא יִהיוּ הַדְּבָרִים
כְּמִקֶדֶם
וּבְנֵי אֵלִים לֹא יִשְתַּעְשְעוּ
עוֹד עִם בְּנוֹת הָאֲדָמָה.
וְשוּב לֹא יוּכָל לְהִתְקָרֵב
אֶל הַיְצוּרִים הָאֵלֶּה
שֶהוּא פּוֹחֵד מֶפְּנֵיהֶם
כֹּל כָּךְ עַד שֶהוּא מַסְתִּיר
פָּנָיו מֵהֶם, כְּמוֹ יֶלֶד מְבֹהָל,
הַרְחֵק עַד כַּמָּה שֶאֶפְשָר

רָק עֶרְגָּתוֹ הַנִכְזֶבֶת
תֹּאחַז בָּהֶם בְּצִפֹּרְנֶיהָ הַחַדּוֹת
כֶּבְּרִית עוֹלָם שֶיָּכוֹל הָיָה
לְהִתְרַחֵש אַחֶרֶת

# data[].attributes.headline
חנית אוחנונה, אור ציון, ליאון אולריך, ענאל תמיר, נועם סינדי: קריאה חברתית חדשה בסיפור מגדל בבל / רפי קורצברג

# data[].attributes.subject
חנית אוחנונה, אור ציון, ליאון אולריך, ענאל תמיר, נועם סינדי: קריאה חברתית חדשה בסיפור מגדל בבל / רפי קורצברג

# data[].attributes.body
אברבנאל רואה את בניית המגדל כנקודה ההיסטורית בה בני האדם הלקטים-ציידים עוברים להיות מנודדים לחקלאים- מיושבים.
לדעתו, הלקטים הציידים שכל העולם בפניהם ומזונם בשפע פנויים לעסוק בשלמות נפשם וברוחניות, מוותרים על כך, ועוסקים בחומרנות. הם רוצים יותר, רוצים עוד. לשם כך הם עוסקים בבניין עיר. ובלשונו: "בהיותם פנויים ממלאכה מכל עמל ומוכנים להתעסק בשלמות נפשם, לא נחה דעתם במה שהכין להם בוראם במתנתו הרחבה הטבעית ויבקשו לשלוח יד ולשים כל מחשבותם למצוא המלאכות בבניית עיר שהוא כוללת המלאכות כולם ומגדל בתוכה, כדי להתחבר שם ולעשות עצמם מדיניים תחת היותם בני שדה" . לדבריו של אברבנאל, מובן גם שמותרות הם נטל שהופך לכורח.

# data[].attributes.attachment_link.description
כן ידוע כי בשפות שונות רווחת המטפורה שה"גבוה" הוא רב יותר וטוב יותר מן ה"נמוך". כך, המילה מגדל הולידה למשל את הביטוי 'מגדלים פורחים באויר', ביטוי שפרושו : עניינים דמיוניים ( רבים וגבוהים. ר.ק) חסרי בסיס מציאותי, שאינם ניתנים למימוש או להגשמה.

# data[].attributes.headline
קורל שיינהורן: אי נכונות לקבל את הדעה של השונה ממך עלולה להוביל למעשים לא מוסריים

# data[].attributes.subject
קורל שיינהורן: אי נכונות לקבל את הדעה של השונה ממך עלולה להוביל למעשים לא מוסריים

# data[].attributes.headline
רונן זיו: סיון רהב מאיר מפרשת את תאונות הבניה בישראל באמצעות מגדל בבל

# data[].attributes.subject
רונן זיו: סיון רהב מאיר מפרשת את תאונות הבניה בישראל באמצעות מגדל בבל

# data[].attributes.body
למה מגדל בבל קרס? למה הפרויקט הגרנדיוזי ההוא לא הצליח? חז"ל מספרים מה היה האופי של הבנאים ההם: כאשר נפלה להם לבנה, הם היו אומרים "אוי ואבוי", וכאשר נפל מטה אחד הפועלים – הם התעלמו והמשיכו לעבוד כרגיל.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ראש הממשלה אמור היה לערוך השבוע מסיבת עיתונאים, ביום רביעי בשעה 18:30 , ולדבר על גל הטרור העולמי. אחרי שהבינו בלשכתו שרבים נמצאים בשעה זו בקריאת מגילת אסתר, נדחה האירוע ל-20:05 . קריאת המגילה היא בהחלט הקדמה לא רעה לנושא שעליו דיבר נתניהו.

מה תפיסת העולם של המן, שמזוהה עם העמלק והרוע האנושי המוחלט? הוא היה עשיר עצום, בכיר בארמון המלוכה, כולם השתחוו לו, ובכל זאת, כאשר ראה שמרדכי היהודי לא מכבד אותו, אמר: "כל זה איננו שווה לי".

אדם אחד שלא מכיר בכוחו ולא נכנע לפניו - גורם לו להשתולל ולרצות להשמיד את כל העם היהודי. הרצון שלו היה להשליט את עצמו באופן מוחלט על 127 מדינות. הג'יהאד העולמי לא יכול לחיות בין העמים ובין הדתות. הוא פנאטי. טוטלי. הכל או לא כלום. כל עוד יהיו "כופרים", נוצרים, יהודים, או מוסלמים שאינם מספיק מוסלמים בעיניו - התסיסה השאהידית לא תירגע.

פרשנים רבים קוראים את המגילה בקריאה אישית יותר: המן מעיד גם עד כמה אנחנו עצמנו תלויים בסביבה, עד כמה אנחנו יכולים להיות קטנים וקטנוניים ולרדוף תמיד אחרי מה שאין לנו, במקום לראות את כל הטוב ואת כל ה"יש".

תפיסת העולם ההמנית הזו היא מתכון בטוח לעצבות ולמרמור תמידיים. אלה חיים שבהם תמיד יש להתמקד בעשירית הריקה של הכוס, להחליט שהאושר הנכסף יגיע רק אם נשיג מטרה בלתי מושגת.

את הדרך הזו חג הפורים מנסה לתקן. למחות את דרכו של המן, ולהציע לנו לשמוח במה שיש לנו.

גם כשמסתכלים על כך בפרספקטיבה של אלפי שנות קיומו של העם היהודי, מדובר בשני אירועים היסטוריים שהתרחשו כאן השבוע: גלות תימן חוסלה והתלמוד עלה לרשת.

17 היהודים התימנים שעלו השבוע ארצה סוגרים, מבחינת הסוכנות היהודית, את "תיק יהודי תימן". הקהילה העתיקה הזו, בת כאלפיים שנה, קיימה חיי תורה, חינוך ויצירה תחת גזירות, רדיפות ומשטרים משתנים.

באחד המשברים המפורסמים כתב להם הרמב"ם איגרת נרגשת וניסה לעודדם: "ואתם אחינו, היו על בריתכם קיימים, ובדתכם מחזיקים, ועל אמונתכם נוהגים ועומדים".

יהדות תימן עמדה בניסיון. המסורת הייחודית עברה מדור לדור, וכך גם הכיסופים לישראל. הקבוצה התימנית הראשונה (עליית "אעלה בתמר") הגיעה לכאן עוד לפני עולי ביל"ו, אך לא זכתה כמובן לאותה הכרה, והגל המשמעותי עלה לארץ החל מ-1949 (מבצע "מרבד הקסמים") ועד השבוע.

זהו. תם פרק. יש לקוות שבניגוד למשברי הקליטה בעבר, הפעם הקבוצה הקטנה הזו תעלה הנה לא רק פיזית, אלא תביא עימה גם את אוצרותיה הרוחניים.

ובעוד אחרוני יהדות תימן מתקבלים בטקס בנתב"ג, עלה לרשת האתר "הכי גרסינן", עוד מפעל חיים של פרופ' יעקב שויקה. 500 שנים אחרי המהפכה שחוללה הדפסת התלמוד הבבלי, עולה היצירה הזו, שמהווה את לב הלימוד הישיבתי, גם לאינטרנט, באופן נגיש ומדויק. נכון, כבר היו כמובן גרסאות שונות של התלמוד ברחבי הרשת, אבל זו הפעם הראשונה שבה כל הנוסחאות, מכל האוספים הסגורים והארכיונים והספריות ברחבי העולם - נמצאות לעיני הציבור באופן חופשי.

הגולש המודרני, שסומך כל כך על גוגל, יקבל מעתה גם גוגל־גמרא.

למה מגדל בבל קרס? למה הפרויקט הגרנדיוזי ההוא לא הצליח? חז"ל מספרים מה היה האופי של הבנאים ההם: כאשר נפלה להם לבנה, הם היו אומרים "אוי ואבוי", וכאשר נפל מטה אחד הפועלים - הם התעלמו והמשיכו לעבוד כרגיל.

איך הם היו מתארים את המציאות באתרי הבנייה בימינו? כשמדובר בנרצח בפיגוע, אנחנו עוצרים. כשמדובר בתאונת דרכים או באירוע על רקע פלילי, אנחנו גם כן מטים אוזן לשמוע. אבל כשמדובר בתאונת בנייה, למי אכפת? אין לנו עניין עם פועלי בניין.

ביום רביעי השבוע, למשל, נפצעו ארבעה עובדים בתאונות שונות ברחבי הארץ.

"הקואליציה למאבק בתאונות בניין" מנסה, קודם כל, לאסוף את הנתונים. אז הנה אלה של השבוע: ביום רביעי עובד נפל ונפצע בינוני באתר בנייה בכרמיאל, עובד אחר אושפז במצב קשה אחרי התחשמלות באתר בנייה בבית"ר, ובמעלות תרשיחא נפגעו שני עובדים מפגיעת טרקטור. מתחילת השבוע אירעו שמונה תאונות בסך הכל.

הפעילים בקואליציה הזו דורשים להעלות מקרים כאלה לסדר היום: האם המשטרה חוקרת? האם יוצא צו להפסקה זמנית של העבודות? האם מוטלים קנסות? האם התקשורת מחפשת את מנהל האתר כדי לראיין אותו על המחדל? למה ישנה תחושה שתאונות עבודה הן גזירת גורל? האם זה קשור לעובדה שרוב הנפגעים אינם מקושרים ומחוברים, אלא ערבים או עולים חדשים או עובדים זרים? האם היינו מסכימים להקריב כך כל שבוע אנשים מהמעמד הבינוני על מזבח חוסר הזהירות והבטיחות?

בכנסת הוגשה לאחרונה הצעת חוק עם משמעות סמלית: להציב לוח זיכרון במקום התאונה, לזכר עובדים שנהרגו בעודם בונים את מדינתנו.

שלי יחימוביץ', אחד מיוזמות החוק, פרסמה הדמיה. אם הוא כבר היה מיושם, בשנת 2015 היו צריכים להציב 30 לוחות זיכרון כאלה.

הסטטוס היהודי:

"כל ההמצאות המדעיות לא הפילו שערה אחת ארצה, לא מן הדת, לא מן הספרות, לא מן האמנות ולא מן הפילוסופיה. תחומי הרגש, האמונה, המחשבה אינם מצטמצמים על ידי התפתחות המדע. גם היום, כמו לפני יותר מאלפיים שנה, יכול אדם לומר: 'השמיים מספרים כבוד אל ומעשה ידיו מגיד הרקיע'" (הסופר אהרון מגד, שנפטר השבוע בגיל 95)

* הטור מתפרסם בידיעות אחרונות
בוידאו: השיעור השבועי

# data[].attributes.attachment_link.title
על נתניהו, תימנים, ותלמוד ברשת

# data[].attributes.attachment_link.description
ראש הממשלה אמור היה לערוך השבוע מסיבת עיתונאים, ביום רביעי בשעה 18:30 , ולדבר על גל הטרור העולמי. אחרי שהבינו בלשכתו שרבים נמצאים בשעה זו בקריאת מגילת אסתר, נדחה האירוע ל-20:05 . קריאת המגילה היא בהחלט הקדמה לא רעה לנושא שעליו דיבר נתניהו. מה תפיסת העולם של המן, שמזוהה עם העמלק והרוע האנושי המוחלט?