# data[].attributes.headline
תמונת מהמתנס - נויה

# data[].attributes.subject
תמונת מהמתנס - נויה

# data[].attributes.attachment_link.title
מסדרון במרכז הקהילתי נויה זינגלו

# data[].attributes.body
תמונות
1) להביא תמונת רקע של המרכז הקהילתי
2) להביא 3-4 תמונות של פרטים מתוך המרכז ( מועדון הקשישים, המסדרון היפה של העמודים, זויות צילום מעניינות שכוללות גם אתכן, הספרייה - התמונות הללו יתיחסו לקטע של הארכיטקטורה של ספדיה
3) האנדרטה - תרחיבו על הפעולה, על האנשים, על ההקשר
4) צרפו סרטון
5) סרטון ראיון לרוחב עם אחת הדמויות - סיפור מעניין
6) טקסטים והרחבות

# data[].attributes.headline
קבוצת האנדרטה במתנ"ס נווה עופר

# data[].attributes.subject
קבוצת האנדרטה במתנ"ס נווה עופר

# data[].attributes.body
שרה
נויה
נגה

# data[].attributes.body
תמונות:
1) 2-3 תמונות של בית הכנסת מבחוץ l/s
2) 2-3- תמונות של פרטים c/u -כמו האריות, כמו השלט
3) פרטים מתוך בית הכנסת כמו ארון הקודש, אם אפשר את ספר התורה, חלונות , דברים יפים

טקסט:
1) מתי הקימו את בית הכנסת הזה?
2) מה הקשר שלו לאלי כהן (אם יש) הסוכן שלנו מדמשק
3) מה הקשר המשפחתי לבית הכנסת?
4) מה ידוע לכם על השטח ליד בית הכנסת, למה שימש ומתי
5) מהו הסיפור של המנהרה
6) מה היעוד של השטח המגודר

וידאו - לרוחב
1) שהסבא יספר את הסיפור
2) שהאבא עוז יספר סיפור מהילדות

# data[].attributes.headline
קבוצת בית הכנסת על שם אלי כהן ונג'יה כהן

# data[].attributes.subject
קבוצת בית הכנסת על שם אלי כהן ונג'יה כהן

# data[].attributes.body
אילאי חזן
אורון רקח

# data[].attributes.headline
סיור של"ח בכנסיית סן פטרוס

# data[].attributes.subject
סיור של"ח בכנסיית סן פטרוס

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Press question mark to see available shortcut keys

Sign in

Photos

סיור שלח בתל כביר 15.5.22

May 15

Say something

Say something

# data[].attributes.attachment_link.title
סיור שלח בתל כביר 15.5.22

# data[].attributes.headline
אלבום תמונות וטקסטים מספרים

# data[].attributes.subject
אלבום תמונות וטקסטים מספרים

# data[].attributes.headline
על בתי באר, כתבה

# data[].attributes.subject
על בתי באר, כתבה

# data[].attributes.attachment_link.title
הסיפור של בתי הבאר

# data[].attributes.attachment_link.description
הסיפור של עולם בתי הבאר ביפו עם תיאור מתחם בית הבאר המשופץ ברחוב סלמה ביפו

# data[].attributes.headline
סיפורים של תושבי האזור

# data[].attributes.subject
סיפורים של תושבי האזור

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מוקי צור, שרון רוטברד (עורכים) לא ביפו ולא בתל אביב: סיפורים, עדויות ותעודות משכונת שפירא

© בבל ובינ"ה 2009
© בבל ומשכל 2010, 2009
דאנאקוד: 462-400
שם מקורי: Neither in Jaffa Nor in Tel Aviv: Stories, Testimonies and Documents from Shapira Neighborhood
מס' עמודים: 424
מחיר קטלוגי: 128 ₪
מערכת: תמר אלפרוביץ', ניר ברוידא, יוסי גרנובסקי, יעקב סתר, אילת קסטלר, יפתח רענן, אבי ששון, עמית רוטברד
הפקה והבאה לדפוס: עמית רוטברד
סדר ועטיפה: אילנה לאסרי
תחקיר: יפתח רענן
"כשאתה מאזין לשיחתם הצנועה על ימים ראשונים בצריפים 'מחוסרי הבטנה' כלומר בעלי הקירות הבלתי כפולים, על רוחות לא טובות שהילכו בין חרכי לוחים, ועל לחשי המוות בין פרדסים משופעי עלים ומזימות, על לילות ארוכים של הצטנפות בתוך המשפחה ברוכת הילדים, בעוד שעם אדוות הים הרחוק נישאת אליך התרוננותה של עיר החולות השאננה, רבת האושר והקלות, עולה שאלה בלבך, מה הכוח שניסך בהם?"

ח' רבין, שכונה מבקשת על נפשה, מתוך: "נדבך השכונות העבריות ומאבק עצמאותן". הוצאת ועד השכונות העבריות, תש"ח

מאיר גצל שפירא היה סוחר קרקעות עשיר יליד ליטא שעלה לארץ מדטרויט ב-1922. ב-1924 הוא רכש חלקה גדולה בפרדסי אבו-כביר, בין העיר יפו והכפר סלמה, מעבר לגבולה הדרומי של תל אביב. את השכונה החדשה שביקש להקים קרא על שם בתו נעמי-מרים. שפירא קיווה לשכנע יזמים אחרים להקים שם מפעלים ובתי חרושת, בנימוק שלא יהיה צורך לשלם מסים ושלא יוערמו קשיים על הבנייה, כיוון שהמגרשים נמצאים לא ביפו ולא בתל אביב.
בסופו של דבר, שפירא חילק את הקרקע למגרשים קטנים של רבע דונם שאותם מכר, עם או בלי צריפים "מחוסרי בטנה", לעולים חדשים אחרים.
בשנים הבאות, התעבתה שכונת שפירא והתמזגה עם שכונות נוספות שקמו על אדמות הפרדסים באזור. למתיישבים הראשונים הצטרפו מתיישבים חדשים מבוכרה, ממזרח אירופה, מטורקיה, מבולגריה, מאפגניסטן, מפרס ומסלוניקי. עשר שנים אחר כך סופחה השכונה ליפו, אבל כמו השכונות העבריות האחרות של יפו, היא לא הפכה לחלק מהעיר יפו.
עד מלחמת העצמאות עמדה השכונה בקו החזית של המלחמה בין יפו לתל אביב. לאחר מלחמת העצמאות סופחה שכונת שפירא יחד עם יפו לתל אביב. אך גם הפעם, כמו השכונות העבריות האחרות של יפו, היא לא הפכה לחלק מתל אביב.

הספר מבקש לעשות צדק עם מקום שעד כה נפקד לא רק משתי הערים, אלא גם מהספרים על אודותיהן. הוא פרי עבודה של רבים ששקדו במשך שנים ארוכות על איסופם של הסיפורים, העדויות והתעודות - תושבי השכונה בעבר ובהווה, חוקרים, פעילים ומתנדבים. הספר הוא סיפורם של תושבי שכונת שפירא לדורותיהם ומעין תשובה לשאלה של חיים רבין מה הכוח שניסך בהם: התרוננותה של עיר החולות השאננה עדיין נישאת אליהם עם אדוות הים הרחוק, אבל הכוח שלהם הוא בסיפור שלהם.

מוקי צור הקדמה

גורל מיוחד יש לשכונות הדרום בתל אביב. הן נולדו ברגעי פיכחון; בימים של נסיגת החלום. בעת שהתגלו צרכים פשוטים יותר מאלו שנחרתו על הדגלים. >>>

יוסי גרנובסקי הספרייה של שכונת שפירא

כשוותיקי שכונת שפירא מחוג סיפורי השכונה נפגשים בספרייה, הם מספרים על ימים שבהם הסַּפָּר החליף את הרופא, וחופרי הג'ורות היו האנשים החשובים. לאנשים היו צריפים, אבל כולם חיו בחצר. >>>

שרון רוטברד שכונה גבולית (קטע)

מאיר גצל שפירא היה self made man אבל אהב לכנות את עצמו one man keren kayemet. >>>

פיני מזרחי נכנסו לפרדס

זהו סיפור על מעשה שהייתי עד לו לפני שנים רבות. הימים ימי מלחמת השחרור, אחרי כ"ט בנובמבר ולפני כיבוש יפו, בסביבות חודש מרץ של אותה שנה. >>>

חיים רבין שכונה מבקשת על נפשה

מתוך "נדבך השכונות העבריות ומאבק עצמאותן". הוצאת ועד השכונות העבריות, תש"ח >>>

לא ביפו ולא בתל אביב - מהדורה חדשה

הספר ראה אור לפני פחות משנה והופץ במחיר מוזל אך ורק בחנויות בשכונת שפירא - חנויות מכולת, חנויות לכלי בית, מספרות ומשרדי תיווך.
להפתעתנו הספר אזל בתוך שלושה חודשים.
לאור הדרישה הרבה, יוצאת עכשיו מהדורה חדשה של הספר, הפעם בהפצה ארצית.>>>

משחקים שכונה

"כיצד נעלמה שכונת שפירא לשולי התודעה? ספר חדש בעריכת ההיסטוריון מוקי צור מנסה לבדוק 'אם השתיקה האופפת את דרכה של שפירא נובעת מעוני וממצוקה של התושבים שקולם אינו נשמע ואולי מרצונם של אלה שמעצבים את הסיפור הכללי לדחוק אותם.'
ורד לי משוחחת עם מוקי צור על הספר "לא ביפו ולא בתל אביב", הארץ מוסף ספרים>>>

נערת שוליים

"שכונת שפירא תמיד היתה נוכחת-נפקדת בתל אביב-יפו. מפגשים בין תושבים ותיקים למתנדבים צעירים ונבירה יסודית בארכיונים, הולידו ספר חדש שאולי יתקן את העוול ההיסטורי."
מיה סלע על הספר "לא ביפו ולא בתל אביב", הארץ גלריה>>>

היכן ניתן למצוא את הספר "לא ביפו ולא בתל אביב"?

הבלוג של השכנים, שכונת שפירא >>>

על הספר 'לא ביפו ולא בתל אביב'

ערן טמיר טאוויל על הספר "לא ביפו ולא בתל אביב", בלוג ערסיטקטורה >>>

גבוה וטוב

"מהמוצדקים בספרי חגיגות המאה".
ועדת המדרוג על הספר "לא ביפו ולא בתל אביב", מוסף הארץ>>>

נתי מרום עיר עם קונספציה

בניגוד למיתוסים פופולריים שהתקבעו עם השנים, תל אביב היא עיר מתוכננת מן היסוד, "עיר עם קונספציה", שמחשבה ומעשה תכנוניים עיצבו אותה מראשיתה.
תל אביב נוסדה והתפתחה מתוך תפיסה כי עיר טובה היא עיר שיש לתכנן מראש, בכוונה תחילה.>>>

שולמית הראבן ימים רבים, אוטוביוגרפיה

הספר ימים רבים, אוטוביוגרפיה הוא רטרוספקטיבה של יצירות המספרות על חיי המחברת. האוטוביוגרפיה של הראבן היא מופת הן לחיים בלתי-שגרתיים והן למעשה אמנות. >>>

יוסף אליהו שלוש הרצל ויהודי יפו

עדותו של יוסף אליהו שלוש על ביקורו של הרצל ביפו בשנת 1898 ועל מפגש חטוף איתו בתחנת הרכבת של יפו. >>>

ז'אן נובל אפשר היה להפוך את תל אביב לסימפוניה בלבן

שיחה בין ז'אן נובל ושרון רוטברד. >>>
גירסה להדפסה

Created by: Zzzen Design: eFshar Copyright © Babel LTD. All rights reserved

# data[].attributes.attachment_link.title
מכונת קריאה - לא ביפו ולא בתל אביב

# data[].attributes.attachment_link.description
מוקי צור, שרון רוטברד (עורכים) לא ביפו ולא בתל אביב: סיפורים, עדויות ותעודות משכונת שפירא © בבל ובינ"ה 2009 © בבל ומשכל 2010, 2009 דאנאקוד: 462-400 שם מקורי: Neither in Jaffa Nor in Tel Aviv: Stories, Testimonies and Documents from Shapira Neighborhood מס' עמודים: 424 מחיר קטלוגי: 128 ₪ מערכת:

# data[].attributes.attachment_link.title
250px-משכן_ברנר_וחבריו

# data[].attributes.headline
סביל אבו נבוט

# data[].attributes.subject
סביל אבו נבוט

# data[].attributes.headline
מפת דרך בן צבי בעברית

# data[].attributes.subject
מפת דרך בן צבי בעברית

# data[].attributes.attachment_link.title
דרך בן-צבי - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
דרך בן-צבי היא דרך ראשית בדרום תל אביב, המחברת בין שדרות ירושלים ב יפו ל מחלף חולון ב נתיבי איילון. הדרך, הקרויה על שמו של נשיאה השני של מדינת ישראל, יצחק בן-צבי, מהווה את ציר הרוחב הדרומי ביותר בתל אביב-יפו, במקביל ל דרך קיבוץ גלויות.

# data[].attributes.headline
דרך בן צבי - ויקיפדיה

# data[].attributes.subject
דרך בן צבי - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
דרך בן-צבי היא דרך ראשית בדרום תל אביב, המחברת בין שדרות ירושלים ב יפו ל מחלף חולון ב נתיבי איילון. הדרך, הקרויה על שמו של נשיאה השני של מדינת ישראל, יצחק בן-צבי, מהווה את ציר הרוחב הדרומי ביותר בתל אביב-יפו, במקביל ל דרך קיבוץ גלויות.

הדרך עוברת ב תוואי ההיסטורי של הדרך מיפו אל ירושלים, אשר נסללה לראשונה כדרך לכירכרות בשנות השישים של המאה ה-19. בדרך זו השתמשו עולי הרגל לירושלים אשר הגיעו לארץ ישראל דרך נמל יפו. עד לסלילתו של כביש 1 ב שנות ה-70 של המאה ה-20, שימשה, כחלק מ כביש 44, כדרך הראשית לערים אלה. עד שניתן לה השם "בן צבי" היא כונתה דרך ירושלים.

תוואי הדרך מתחיל ב כיכר עיריית יפו, בפינה של שדרות ירושלים ב יפו, שהוא מוביל ישירות ל רחוב עולי ציון שבו שוכן שוק הפשפשים. באזור זה של הרחוב מבני מגורים, שמתחלפים בהדרגה, ככל שנעים מזרחה, בתעשייה זעירה ו מוסכים. פנייה מצומת הסמוך מאוד לשדרות ירושלים מובילה דרך רחוב יהודה הימית מתחת ל גשר ישירות ל נמל יפו. קטע הכביש לנמל דרך יהודה הימית ודרך בן צבי היה, עד לסגירת הנמל בשנת 1965, הכביש הראשי שהוביל לנמל יפו.

חלקה המרכזי של דרך בן צבי עובר באזור בו שכנה עד ל מלחמת העצמאות השכונה הערבית אבו כביר, שתושביה נטשו אותה במהלך המלחמה. לאורך הדרך ניתן למצוא לא מעט שרידים של בנייה ערבית ועות'מאנית עד היום, כגון בית אל-עזה ששימש במשך שנים רבות את מועדון קליעה כביר. בסוף שנות השישים הוקמה באזור שמדרום לדרך שכונת נווה עופר. בקצה המזרחי של השכונה, בסמוך לרחוב תל גיבורים המוביל לשכונה בשם זה ב חולון, שוכן בית מעצר תל אביב.

מצפון לדרך מספר אתרים: בסמוך לבניין מספר 49, בגן אבו נבוט, נמצא סביל אבו נבוט, מבנה סביל בעל שלוש כיפות שנבנה ב- 1815 על ידי מושל יפו דאז. מזרחית לו, בפינת רחוב הרצל שוכן המכון לרפואה משפטית. המכון ממוקם בבניין מספר 67, ו סרט תיעודי שהופק ב- 1998 ועסק בפעילות המכון אף נקרא "דרך בן צבי 67". מצפון למכון מצויים גן בוטני, גן זואולוגי, כנסיית פטרוס הקדוש ו בית הספר לטבע.

חלקה המזרחי של דרך בן צבי מהווה את גבולה הדרומי של שכונת קריית שלום. מדרום לדרך בן צבי נמצא בניין פנורמה, מבנה מסחרי המאכלס בתי עסק, בתי מלאכה ו מחסנים עם חניון פנימי רב קומתי, תחנת כיבוי אש וכן מגרשי האימון של קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב.

מחלף חולון בנתיבי איילון מהווה את הקצה המזרחי של דרך בן צבי, כמו גם את קצה תחום השיפוט של עיריית תל אביב-יפו. הכביש ממשיך לכיוון דרום-מזרח, כ כביש 44, ב שטח גלילי. המשכה המזרחי של הדרך כחלק מאותו כביש נקרא "דרך השבעה" על שם שבעת הנוטרים שנפלו (על שמם גם משמר השבעה) בסמוך לכפר יאזור ששכן בעבר על אותה הדרך (כיום שוכנת במקומה אזור).

# data[].attributes.attachment_link.title
דרך בן-צבי - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
דרך בן-צבי היא דרך ראשית בדרום תל אביב, המחברת בין שדרות ירושלים ב יפו ל מחלף חולון ב נתיבי איילון. הדרך, הקרויה על שמו של נשיאה השני של מדינת ישראל, יצחק בן-צבי, מהווה את ציר הרוחב הדרומי ביותר בתל אביב-יפו, במקביל ל דרך קיבוץ גלויות.

# data[].attributes.headline
כנסיית פטרוס הקדוש - ויקי

# data[].attributes.subject
כנסיית פטרוס הקדוש - ויקי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כנסיית פטרוס הקדוש, או הכנסייה הרוסית, היא כנסייה רוסית פרבוסלבית השוכנת ב אבו כביר בדרומה של תל אביב. הכנסייה, שהושלמה בשנת 1894, נקראת על שמו של ה שליח פטרוס הקדוש, ולפי המסורת הרוסית-פרבוסלבית, במקום זה ניצב בית שמעון הבורסקאי, בו התארח פטרוס עת שהה ב יפו ובו חווה את נס החלום. מסורת זו ממשיכה וגורסת כי בחלקת הקברים הצמודה לכנסייה נקברה גם טביתא, אותה הקים פטרוס מן המתים.

חלקת הקבורה המשתרעת ממערב לכנסייה ניצבת במקום בו שכן בית קברות יהודי ב תקופת בית שני. הקבר המיוחס לטביתא התגלה ב- 1835, אך לא נמצאו ראיות המאששות את זהותו. החלקה שסביב הקבר נרכשה ב- 1874 וב- 1888 החלה הקמת הכנסייה. המבנה הושלם בשנת 1894, והיה לתחנת לינה בדרכם של עולי רגל רוסים שעשו את דרכם מ יפו ל ירושלים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשו הרוסים מהמקום, יחד עם נתינים של נוספים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה החזיקו נציגי הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית הלבנה הגולים במקום, אך לאחר קום המדינה, הוא עבר לרשות הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית האדומה. במהלך המלחמה הקרה פעל מהמקום מטה של ה ק.ג.ב ה סובייטי.

הכנסייה שוכנת בליבו של מתחם רבוע ומוקף חומה בשטח של 32 דונם. הכניסה אל המתחם היא בצידו הדרומי הפונה אל רחוב 3938, והוא גובל בצפונו ב בית הספר לטבע. בכניסה יש תא תפילה על שם טביתא ובתוכו איקונין שלה ופסל של ספר עליו כתוב במספר שפות כולל עברית: "טביתה הקדושה התפללי נא עבורנו". הנכנסים למתחם נעצרים ליד תא זה ומצטלבים. הכנסייה עצמה בצבע ורוד והיא נושאת כיפה אדומה. בצידה המערבי מתנשא מגדל פעמונים בן חמש קומות שלו צריח מחודד כהה. שטח המתחם עשיר בצמחייה מטופחת ובעצים גזומים. פנים הכנסייה מעוטר בעושר רב, ובכיפה נראית דמותו של ישו מלך-כל, וסביבו שמונה מלאכים מכונפים על רקע זהוב. על גבעה בגן הנרחב, בצל עץ אורן, מוצב צלב פרבוסלבי.

ב- 1871 ביקר ב אבו כביר ה ארכאולוג וה מדינאי ה צרפתי שארל קלרמון-גנו. הוא חפר באזור הכנסייה וחשף בגבעה ממזרח ליפו נקרופוליס - עיר קבורה יהודית, ובה 34 מצבות שיש, שעליהן חרותים אותיות ב עברית וב יוונית וסמלים יהודיים כגון לולב, מנורה והמילה "שלום". קלרמון-גנו קבע כי המצבות הן מ המאה ה-1 עד המאה ה-3 וכי היו חלק מ בית קברות של קהילת יהודי יפו. בין השאר נמצאו בבית הקברות מצבות מ חַדְיָב, מ קפדוקיה, מ אלכסנדריה, מ יוון ומ לוב. לפי מקצועות הנפטרים שנרשמו על המצבות ניתן להסיק כי הקהילה היהודית ביפו הייתה מבוססת ועשירה.

בבית הקברות של הכנסייה יש מערת קברים חצובה ב כורכר, שבה לפי המסורת הפרבוסלאבית נקברה טביתא אותה הקים פטרוס מן המתים, עת היה בדרכו מ לוד ל יפו:

"וְתַלְמִידָה בְּיָפוֹ וּשְׁמָהּ טָבִיתָא תַּרְגּוּמוֹ צְבִיָּה וְהִיא מְלֵאָה מַעֲשִׂים טוֹבִים וּצְדָקוֹת אֲשֶׁר עָשָׂתָה׃ וַיְהִי בַּיָּמִים הָהֵם וַתֶּחֱלֶה וַתָּמֹת וַיִּרְחֲצוּ אֹתָהּ וַיְשִׂימוּהָ בַּעֲלִיָּה׃ וְלֹד קְרוֹבָה הִיא לְיָפוֹ וַיִּשְׁמְעוּ הַתַּלְמִידִים כִּי פֶטְרוֹס שָׁם וַיִּשְׁלְחוּ אֵלָיו שְׁנֵי אֲנָשִׁים וַיִּפְצְרוּ־בוֹ לְבִלְתִּי הֵעָצֵל לַעֲבֹר אֲלֵיהֶם׃ וַיָּקָם פֶּטְרוֹס וַיֵּלֶךְ אִתָּם וּבְבֹאוֹ הֶעֱלֻהוּ אֶל־הָעֲלִיָּה וַתִּגַּשְׁנָה אֵלָיו כָּל־הָאַלְמָנוֹת בּוֹכִיּוֹת וּמַרְאוֹת לוֹ אֵת הַכֻּתֳּנֹת וְאֵת הַבְּגָדִים אֲשֶׁר עָשְׂתָה צְבִיָּה בְּעוֹדָהּ עִמָּהֶן׃ וַיּוֹצֵא פֶטְרוֹס אֶת־כֻּלָּם הַחוּצָה וַיִּכְרַע עַל־בִּרְכָּיו וַיִּתְפַּלֵּל וַיִּפֶן אֶל־גְּוִיָּתָה וַיֹּאמֶר טָבִיתָא קוּמִי וַתִּפְתַּח אֶת־עֵינֶיהָ וַתֵּרֶא אֶת־פֶטְרוֹס וַתִּתְעוֹדָד׃ וַיִּשְׁלַח יָדוֹ וַיָּקֶם אֹתָהּ וַיִּקְרָא אֶת־הַקְּדוֹשִׁים וְאֶת־הָאַלְמָנוֹת וַיַּעֲמֵד אֹתָהּ חַיָּה לִפְנֵיהֶם׃ וַיִּוָּדַע הַדָּבָר בְּכָל־יָפוֹ וַיַּאֲמִינוּ רַבִּים בָּאָדוֹן׃ וַיּוֹאֶל לָשֶׁבֶת בְּיָפוֹ יָמִים רַבִּים עִם־בּוּרְסִי אֶחָד וּשְׁמוֹ שִׁמְעוֹן."

מעל המערה הוקם מבנה, ובכניסה אליו קבוע פסיפס המתאר את האירוע. מדרגות יורדות משם לתוך מערת הקברים שם נוהגים המאמינים להדליק נרות. על הגג ניצב מבנה בצורת כנסייה פרבוסלבית. על שמה של טביתא קרוי בית הספר הסקוטי ב יפו.

# data[].attributes.attachment_link.title
כנסיית פטרוס הקדוש (אבו כביר) - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
כנסיית פטרוס הקדוש, או הכנסייה הרוסית, היא כנסייה רוסית פרבוסלבית השוכנת ב אבו כביר בדרומה של תל אביב. הכנסייה, שהושלמה בשנת 1894, נקראת על שמו של ה שליח פטרוס הקדוש, ולפי המסורת הרוסית-פרבוסלבית, במקום זה ניצב בית שמעון הבורסקאי, בו התארח פטרוס עת שהה ב יפו ובו חווה את נס החלום.

# data[].attributes.headline
פארק החורשות

# data[].attributes.subject
פארק החורשות

# data[].attributes.attachment_link.title
בית הבילויים

# data[].attributes.headline
ואת תמונה הרקע לטינגלינק - הכנו בקנבה

# data[].attributes.subject
ואת תמונה הרקע לטינגלינק - הכנו בקנבה

# data[].attributes.attachment_link.title
_יוצרים ברחוב ביאליק ותל כביר

# data[].attributes.headline
מפת המסלול בטינגליק - לאחר שתצטרפו עם הקוד, תוכלו להוסיף את שלכם

# data[].attributes.subject
מפת המסלול בטינגליק - לאחר שתצטרפו עם הקוד, תוכלו להוסיף את שלכם

# data[].attributes.body
E

# data[].attributes.headline
קוד הצטרפות לכיתה בטינגלינק

# data[].attributes.subject
קוד הצטרפות לכיתה בטינגלינק

# data[].attributes.body
זה הקוד    Z3C3JG

# data[].attributes.attachment_link.title
ThingLink: Create unique experiences with interactive images, videos & 360° media

# data[].attributes.attachment_link.description
Easily create interactive and immersive visual experiences for online communication and learning. Start a free trial!

# data[].attributes.body
אלברט

# data[].attributes.attachment_link.title
עיצוב ללא שם

# data[].attributes.headline
דניאל גמזו לטובה התותח

# data[].attributes.subject
דניאל גמזו לטובה התותח

# data[].attributes.attachment_link.title
אוהבות מורין ואושרית

# data[].attributes.headline
ליזה איווחננקו

# data[].attributes.subject
ליזה איווחננקו

# data[].attributes.headline
נתן, קרולינה, אלכסיי, גנרי. 

# data[].attributes.subject
נתן, קרולינה, אלכסיי, גנרי. 

# data[].attributes.headline
משה ג'בדוב,ברכה לשנה החדשה.

# data[].attributes.subject
משה ג'בדוב,ברכה לשנה החדשה.

# data[].attributes.headline
מיתר נגאוקר שנה טובה

# data[].attributes.subject
מיתר נגאוקר שנה טובה

# data[].attributes.attachment_link.title
Stylish Modern Game Poster Arcade 80S Tournament Poster

# data[].attributes.headline
ברכת שנה טובה 

# data[].attributes.subject
ברכת שנה טובה 

# data[].attributes.attachment_link.title
Merry Christmas and Happy New Year Instagram Post

# data[].attributes.headline
שנה טובה שנייה מענת ורפאלה

# data[].attributes.subject
שנה טובה שנייה מענת ורפאלה

# data[].attributes.headline
שנה טובה!מענת ורפאלה

# data[].attributes.subject
שנה טובה!מענת ורפאלה

# data[].attributes.attachment_link.title
שנה טובה ילדים מרפאלה וענת

# data[].attributes.headline
טיול לכנסיה הרוסית תל כביר

# data[].attributes.subject
טיול לכנסיה הרוסית תל כביר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מאת: ניני אטלס

# data[].attributes.attachment_link.title
טיול מפתיע לריאה ירוקה לצד כנסייה מסתורית - חמושה בעדשה

# data[].attributes.attachment_link.description
הכנסייה הרוסית האורתודוקסית באבו כביר בולטת מכל עבר ומעוררת סקרנות. שנים רבות סבלה מהזנחה ועכשיו אני ממליצה לטייל בגניה ובה.

# data[].attributes.attachment_link.title
תחנות מעודכן

# data[].attributes.headline
נקודות חמות על המפה

# data[].attributes.subject
נקודות חמות על המפה

# data[].attributes.attachment_link.description
נקודות למסלול תיירות דיגיטלי בשכונת תל כביר נווה עופר

# data[].attributes.headline
העליה הגדולה והמעברות - דף עבודה שהכינה אתי

# data[].attributes.subject
העליה הגדולה והמעברות - דף עבודה שהכינה אתי

# data[].attributes.attachment_link.title
העליה הגדולה

# data[].attributes.headline
תל כביר וקריית שלום אנציקלופדיה עירונית (קישור עובד)

# data[].attributes.subject
תל כביר וקריית שלום אנציקלופדיה עירונית (קישור עובד)

# data[].attributes.attachment_link.title
❶ תל.אביב.פדיה - # אבו כביר וקרית שלום

# data[].attributes.headline
שכונת אבו כביר - רקע כללי + זיכרונות בני המקום

# data[].attributes.subject
שכונת אבו כביר - רקע כללי + זיכרונות בני המקום

# data[].attributes.attachment_link.title
נוסטלגיה אונליין - אתר הנוסטלגיה הישראלית

# data[].attributes.attachment_link.description
נוסטלגיה אונליין – שימור התרבות הישראלית הינו מאגר דיגיטלי רחב היקף אודות ההוויה הישראלית מתחילת המאה הקודמת – והאלה, בתחומי ההיסטוריה, התרבות והנוסטלגיה הישראלית. באתר 36 פורטלים, 150 פרקים ועשרות אלפי ערכים ותמונות.

# data[].attributes.headline
100 שנים תל אביב ללא מילים

# data[].attributes.subject
100 שנים תל אביב ללא מילים

# data[].attributes.attachment_link.title
תל אביב - מאה שנה ב 15 דקות Tel Aviv - 100 Years in 15 Minutes

# data[].attributes.headline
סרטון על נווה עופר המתחדשת

# data[].attributes.subject
סרטון על נווה עופר המתחדשת

# data[].attributes.body
https://vimeo.com/344563197

# data[].attributes.headline
אנציקלופדיה עירונית אבו כביר וקרית שלום

# data[].attributes.subject
אנציקלופדיה עירונית אבו כביר וקרית שלום

# data[].attributes.attachment_link.title
# אבו כביר וקרית שלום - האנציקלופדיה העירונית (בהוצאת תל אביב 100)

# data[].attributes.attachment_link.description
אנציקלופדיה עירונית לתל אביב, יפו, המתחמים והשכונות

# data[].attributes.headline
זה תא השטח בערך

# data[].attributes.subject
זה תא השטח בערך

# data[].attributes.headline
ציור של נחום גוטמן - הפרדסים בתל כביר

# data[].attributes.subject
ציור של נחום גוטמן - הפרדסים בתל כביר

# data[].attributes.headline
מיקום בתי הבאר בסביבת בית הספר

# data[].attributes.subject
מיקום בתי הבאר בסביבת בית הספר

# data[].attributes.headline
יוסף חיים ברנר וחבריו

# data[].attributes.subject
יוסף חיים ברנר וחבריו

# data[].attributes.attachment_link.title
רצח יוסף חיים ברנר וחבריו - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
רצח יוסף חיים ברנר וחבריו התרחש ב"בית יצקר" ב יפו ב- 2 במאי 1921, ביומם השני של מאורעות תרפ"א ורישומו האפיל על הטבח ב בית החלוץ ביפו יום קודם לכן. במקום בית יצקר עומד כעת מבנה בשם "משכן ברנר וחבריו". בית יצקר היה בית באר שהוקם ב מאה ה-19 בין פרדסים בקרבת אבו כביר.

# data[].attributes.headline
בית הביל"ויים אנטון איוב

# data[].attributes.subject
בית הביל"ויים אנטון איוב

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בית הביל"ויים או בית אנטון איוב הוא בית באר בשכונת נווה עופר ב תל אביב, בסמוך ל נתיבי איילון.

הבית הוקם בשלהי המאה ה-18 או בראשית המאה ה-19, לא הרחק מהדרך מיפו ל רמלה ו ירושלים. במהלך המאה ה-19 רכש אותו אנטון איוב, מעשירי יפו, שבבעלותו היו פרדסים רבים, ולו מיוחס פיתוח זן תפוזי ה שמוטי.

המבנה נבנה בהדרגה, ומעת לעת נוספו בו עוד חדרים וכן קומה נוספת. הבנייה המוקדמת פשוטה יחסית, וככל שנוספו אגפים וקומות, הוא כלל אלמנטים מפוארים ומורכבים יותר. ככל בית באר, כולל המבנה באר, בריכת אגירה ומערכת השקיה לפרדסים שסבבו אותו. הבאר עדיין קיימת, אך תעלות ההשקיה אינן קיימות עוד, וגם הבריכה נהרסה. ב- 1882 הגיעה ל ארץ ישראל קבוצה של 14 ביל"ויים. הקבוצה שכרה את הבית, שהיה בדרך מיפו ל מקווה ישראל, בה עבדו. הקבוצה כללה 13 גברים ושתי נשים, דאריה סרוט ופאני פרייזר, שהתגוררו בחדר נפרד. אחד מהם, חיים חיסין, תיאר כך את הבית: "נכנסנו לאולם מרווח עם סיפון מקומר. ליד הקירות ספות טורקיות רכות, מצופות קטיפה אדומה עם מלילות. על הרצפה שטיחים יקרים. על שולחנות גבוהים וצרים - מנורות. בצדדים ספסלים אחדים נמוכים מעשה מקלעת". זאב דובנוב ציין כי הם "מתגוררים כאן בשני חדרים גדולים ב-16 רובל לחודש; מלבד זאת לרשותנו מרפסת גדולה, חדר וגן...".

ב- 1964 הוכרז הבית כ אתר עתיקות. מדובר בהכרזה חריגה, שכן לפי חוק העתיקות, ניתן להכריז על מבנה שנבנה אחרי שנת 1700 כאתר עתיקות רק אם הוא בעל ערך היסטורי, ולפיכך נראה שנוכחותם של הביל"ויים במבנה היא שהביאה להכרזה. בהמשך כללה אותו עיריית תל אביב-יפו ברשימת המבנים המיועדים ל שימור. חרף ההכרזות, סובל המבנה מהזנחה רבה, וחלקים רבים ממנו קרסו ונהרסו. בדו"ח מבקר המדינה על ה רשויות המקומיות לשנת 2005, שעסק בין היתר בשימור מבנים ואתרים, נמתחה ביקורת על התנהלות הרשויות הנוגעות בדבר.

בראשית המאה ה-21 הושלמה סלילת נתיבי איילון לכיוון חולון ו בת ים, והקטע שבין מחלף חולון ל מחלף וולפסון נסלל בסמוך לבית. לאחר סלילת הכביש התעורר הצורך להסיט את הנתיב הצפוני צפונה כדי לפנות מקום ל מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום. חוות דעת של ה אדריכל אמנון בר אור שללה אפשרות להזיז את הבית ממקומו, מחשש שיקרוס, וכחלופה העבירה חברת נתיבי איילון את הנתיב במנהרה שאורכה 225 מטרים, ושמה "מנהרת הביל"ויים". המבנה מיועד לשיקום ולשרת את הציבור וסביבו הוקם "פארק הבילויים" לרווחת תושבי שכונת נווה עופר. שאלת מימון השיקום עודה פתוחה.

{{#coordinates:}}: אי־אפשר שיהיה יותר מתג ראשי אחד בכל דף

# data[].attributes.attachment_link.title
בית הביל"ויים - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
בית הביל"ויים או בית אנטון איוב הוא בית באר בשכונת נווה עופר ב תל אביב, בסמוך ל נתיבי איילון. הבית הוקם בשלהי המאה ה-18 או בראשית המאה ה-19, לא הרחק מהדרך מיפו ל רמלה ו ירושלים. במהלך המאה ה-19 רכש אותו אנטון איוב, מעשירי יפו, שבבעלותו היו פרדסים רבים, ולו מיוחס פיתוח זן תפוזי ה שמוטי.

# data[].attributes.headline
סביל אבו נבוט, דרך בן צבי

# data[].attributes.subject
סביל אבו נבוט, דרך בן צבי

# data[].attributes.headline
המעברה בתל כביר

# data[].attributes.subject
המעברה בתל כביר

# data[].attributes.attachment_link.title
הנכחת זכר מעברת אבו כביר

# data[].attributes.headline
מאמר על בתי באר

# data[].attributes.subject
מאמר על בתי באר

# data[].attributes.attachment_link.title
בית הבאר של משפחת אלעזה ברחוב תל גיבורים (1)

# data[].attributes.headline
ארכיפלג המבוכה

# data[].attributes.subject
ארכיפלג המבוכה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
האזור ההיסטורי בשולייה הדרומיים של תל-אביב, הנקרא מאז המאה ה-19 'אבו-כביר' הוא מרחב דיסטופי, רב שכבות וניגודים.

מנקודת מבטו של אדריכל השימור, קשה להבין את המקום ולתכנן אותו מתוך נרטיב אחד בלבד ועלינו לנסות ולהבינו כאוסף לא מקרי של מתחמים חסרי קשר וזיקה - הן ביחס לעיר והן זה ביחס לזה. לפיכך אני מבקש להציע לקרוא את המרחב ההיסטורי של אבו כביר כארכיפלג של איים מבודדים ומנוכרים. כל אחד מהמתחמים הללו מגודר ומוסתר מהעין ונדמה כאילו הם מבקשים להישכח מהתודעה. לכל אחד מהמתחמים/איים הללו קשורים אנשים שונים וערכים מרובים המהווים חלק עיקרי מהמורשת הקהילתית והאישית של בעלי העניין במקום.

המודעות וההבנה של תופעה זו נובעות מהגדרת המרחב בכללותו כ'מרחב מבוכה' בו מאפייני המבוכה באים לידי ביטוי מוחשי ובלתי מוחשי. כל אחד מהאיים המבודדים המרכיבים את הארכיפלג השלם הוא 'מרחב מבוכה' כשלעצמו. כל אי מכנס את מבטו, באקט של התגוננות, כלפי פנים בזמן שכלפי חוץ הוא מוקף חומות וגדרות מאולתרים המונעים כניסה ומבט חיצוני פנימה. הסגירות הזו מייצרת תחושה של עוינות כלפי כל מי שמגיע מבחוץ.

במבט מעמיק על מפת מדינת ישראל, ניתן להבחין בברור כי הארץ כולה מכוסה מקומות שבהם התרחשו טראומות שהוסתרו ונמחקו. בכך נוצרה תשתית מקומית של מבוכה והסתרה שמתחברת לרשת של מרחבי מבוכה פוסט-טראומטיים. אני מאמין כי באמצעות זיהוי של רשת זו, ניתן לחפש דרך אלטרנטיבית לניתוח פוליטי, היסטורי, אנתרופולוגי, אמנותי, אדריכלי, אורבני ופסיכואנליטי של מפת המדינה.

ריבוי מרחבי המבוכה בארץ, מאפשר לנו להמשיך ולהתנהל בה בכהות חושים, בהכחשה ובעיוורון נרכש כלפי המרחב. וכך אנו יכולים להמשיך ולחיות את חיינו בלי הפרעות ושאלות מוסריות מטרידות. אולם יש לזכור כי המחיקה וההכחשה מהווים גם התקפה על המחשבה וכי זו אשליה לחשוב שההרס, המחיקה וההסתרה יכולים להעלים את הטראומה של קורבנות המבוכה.

מחקר ותיעוד של מרחבי מבוכה מאפשרים לנו להבין את מורכבותם של התהליכים ההיסטוריים אשר רובם נקשרים עם סבל, כאב ועוולות. באמצעות הבנת השינויים שחלו באדריכלות ובבינוי המקומי, ניתן לנסות ולהבין את הטראומות שחוו מי שחיו במקום. אלו טראומות המוכחשות בהתמדה כתוצאה מן החרדה הבסיסית של ההכרה בנכבה הפלסטינית. הסיבה ללמוד ולנסות להבין את מרחבי המבוכה היא הרצון לחפש דרכים אשר תאפשרנה הבנה ותיקון באמצעות הרחבת התודעה ושימור המורשות התרבותיות של המקום.

מרחב המבוכה באבו-כביר מורכב, כאמור, מאיים מבודדים ומנוכרים זה לזה, בעלי ערכים שונים ומנוגדים ומשמעויות תרבותיות מתנגשות. כל אחד מהאיים הללו מתנהל כבועה סגורה תוך התעלמות מתמשכת מהסביבה ומן האיים הסמוכים לו המתנהלים בדיוק כמוהו.

על מנת להבין את המצב הקיים, יש להכיר את הרקע ההיסטורי של המקום: יפו של המאה ה-19 הייתה מוקפת חומה ולה שער יבשה אחד -"שער ירושלים" במזרחה. העיר, שנחרבה לחלוטין ע"י כוחות נפוליאון בשנת 1799, נבנתה מחדש על ידי השלטון העות'מני המקומי.

הניתוק בין העיר ובין השטחים הפתוחים סביבה התבטא בחומה, בחפיר ובשער אשר הותירו את עיר הנמל סגורה, ללא פיתוח ובניה חדשה בשטחים הפנויים שמסביב, כשבו בזמן זורמות אוכלוסיות שונות לעיר תוך תהליך מתמשך של ציפוף ומחסור כרוני במבנים ותשתיות ב"עיר העתיקה". מסע כיבוש ארץ ישראל על ידי איברהים פאשא (1831), בנו של שליט מצריים מוחמד עלי, שמרד בשלטון האימפריאלי העות'מני, שינה את המציאות ביפו והחלה מערכת יחסים חדשה בין העיר והעורף החקלאי שלה.

החקלאות המקומית סביב יפו הייתה בעיקר לצרכים מקומיים. מעט מהתוצרת נשלח מנמל יפו לארצות הסמוכות. פריצת החומות על ידי השלטון המצרי ופיתוח חקלאות ההדרים סביבה תרמו להפיכת העיר לבירתה הכלכלית של פלסטין ומטעי ההדרים הפכו לענף יצוא עיקרי. הכיבוש המצרי תרם רבות לאספקת כח אדם חקלאי מיומן שהתלווה לכוחות המצריים והתיישב בסכנאת (שכונות מחוץ לחומות העיר) הצפופות שסביב יפו.

גם שיטת ההשקיה העתיקה של שאיבה באמצעות מתקן "אנטיליה" שהביאו המצרים לארץ הייתה חידוש שאפשר פיתוח מואץ ונטיעות נרחבות בכל האזור. לכל באר שנחפרה הותקן מתקן שאיבה המורכב מבהמה המניעה גלגל עץ אופקי המסובב גלגל אנכי אליו מחוברת שרשרת עם דליי השאיבה. המים העולים מן הבאר נאגרים לבריכה גדולה, אשר ממנה יוצאות תעלות ההשקיה לפרדס. בית הבאר והפרדס הוקפו חומות אבן וגדרות צבר לשם הגנה.

ככל שהפרדס המניב הלך והתפתח וככל שהעיר העתיקה הפכה צפופה ובלתי נסבלת בשל חוסר בתשתיות, העתיקו בעלי הפרדסים, שהיו מעשירי יפו, את מקומם מהעיר אל לב הפרדסים. שם, על גבי הבאר ולציד הפרדסים, נבנו ארמונות פאר בהם הם התגוררו ואירחו בעלי הפרדס, תחילה בחודשי הקיץ בלבד, אך לקראת סוף המאה, באופן קבוע. בעלי הפרדסים ניהלו במקום אורך חיים פיאודלי, בעיקר אל מול הפלאחים המצרים והמקומיים. עובדה זו תרמה לבידוד ולהסתגרות של כל אחד מבתי הבאר והפרדסים.

הדרך ההיסטורית לירושלים, החוצה את אזור אבו-כביר, הייתה בשימוש קבוע של עולי רגל וצליינים נוצרים. מנזרים וכנסיות הוקמו לאורך הדרך במהלך השנים. קיומם של מוסדות נוצריים בלב האזור המוסלמי החקלאי, חייב את הנוצרים להתגונן מהסביבה, על ידי הקפת המתחמים שבבעלותם בחומות אבן גבוהות ובלתי חדירות. כך הם נותרו עד היום.

כך, כבר במהלך התהוותו המוקדמת של ההינטרלנד הכפרי של יפו, החל מהמחצית הראשונה של המאה ה-19, נוצרו מתחמים מבודדים של בתי באר וסכנאת של פועלים, כמו גם כנסיות ומנזרים, כאיים בודדים בתוך ים הפרדסים הירוק. מכאן, שאופיו של הארכיפלג נוצר כבר עם היווסדו.

השינויים המשמעותיים בבינוי החלו בשנות העשרים של המאה ה-20, עם התרחבותן של שכונות תל-אביב דרומה ועם פיתוחה של יפו לכיוון מזרח. הבינוי החדש רמס לחלוטין את הפרדסים והותיר שוב את המתחמים ההיסטוריים כאיים בודדים, והפעם בתוך ים הבינוי העירוני החדש ההולך וצר עליהם. בשל אופיים המקורי המסוגר, ולאור תהליכי הפיתוח שמסביבם, המתחמים השורדים, מתבצרים ומתכנסים ביתר עקשנות בתוך עצמם, מנוכרים לחלוטין לסביבתם.

ראוי לפרט כמה איים של מבוכה המרכיבים יחדיו את ארכיפלג המבוכה של אבו-כביר:

שרידי בתי הבאר - ה"ביארות" של יפו (המאה ה-19) שהיוו את הגרעין הראשון של יציאה מהחומות וקיום פעילות חקלאית משולבת עם ארמונות עשירי יפו. כיום מקומות אלו נותרו ללא בארות, ללא מים וללא פרדסים, בבעלות נפקדים ופולשים.

שרידי הסכנאת - שרידי כפרים ובתים שבנו הפלאחים המצריים במסגרת מסע הכיבוש של מוחמד עלי (שנות השלושים של המאה ה-19) ולאחר הנכבה אוכלסו במשפחות פליטים יהודים. מיועדים לפינוי בהתאם לתכנון הסטטוטורי .

הדרך ההיסטורית לירושלים - דרך הצליינים העתיקה לירושלים שאיבדה את משמעותה התרבותית.

מטעי ההדרים - אלו היו עד שנות הארבעים של המאה ה-20 הנוף השולט בכל המרחב ממזרח ליפו ונעלמו לחלוטין מהנוף והזיכרון הקולקטיבי.

הכנסייה הרוסית - אתר היסטורי על דרך הצליינים הנוצרים מיפו לירושלים. מוקף חומות ומהווה אי סגור של תרבות אחרת.

המכון לרפואה משפטית - או כפי שנהוג לכנותו "המכון הפתולוגי" שהתחיל דרכו כחלק מראשיתה של אוניברסיטת תל-אביב והושאר מאחור כשהאוניברסיטה עוברת למרחב מבוכה אחר בצפונה של העיר (על חורבות הכפר שייח מוניס). נותר אי מנותק וספוג בטראומות.

בית המעצר - נבנה על גבי נקודת משטרה בריטית על צומת הדרכים הראשיות. הבחירה למקם את בית המעצר באבו כביר משקפת את סממני מרחב המבוכה הפוסט-טראומטי ויוצרת אי מבוצר המשדר אלימות ואוזלת יד.

ביה"ס לטבע - מיחזור בנייני האוניברסיטה ליצירת בית ספר כלל עירוני וסלקטיבי המייצר אי אליטיסטי מנותק מסביבתו.

הגן הבוטני - מרחב חצי מדעי המשמש היום ליצירה ופנאי בלב ההכחשה.

פארק החורשות - ניסיון בעל כוונות ראויות להתמודדות פיזית בלתי מוצלחת עם השטח ושרידיו ההיסטוריים.

כאשר בשטח היסטורי נתון מתקיימים זה לצד זה מתחמים מסוגרים כה רבים ושונים, ניתן לראות בכך עדות למאמצי השליטה הכוחניים שבאים לידי ביטוי בהרס, מחיקה, כיסוי והסתרה. כל אלו יוצרים, בסופו של תהליך מרחב נטול אוריינטציה.

בין המאורעות ההיסטוריים שעברו על האזור ויצרו את הטראומות האנושיות לתושבי המקום ראוי לציין את המהגרים המצריים שלא השתלבו עם החברה הפלסטינית המקומית ונאלצו להסתפק במגורים צפופים ופרימיטיביים מחוץ לשטח העירוני. יחסים אלו מיצבו את המצרים בתחתית הסולם החברתי והכלכלי בעודם משרתים את אדוני הפרדסים שהיו מעשירי העיר יפו.

מלחמת העולם הראשונה שבמהלכה הגיעו התושבים המקומיים לחרפת רעב הסתיימה בכיבוש הבריטי ובהתעצמות גלי העלייה היהודית שהתיישבה ביפו ובשכונותיה החדשות. הייתה זו תקופה של פיתוח ובנייה שהשפיעו כלכלית גם על התושבים המקומיים.

המאורעות האלימים של 1921 ו-1929 היוו הכנה פוליטית למאורעות של 1936-39 המכונים "המרד הערבי". אבו-כביר הפכה להיות חזית במאבק הלאומי שהלך והחריף ותבע קורבנות בנפש.

מלחמת 1948 המכונה ׳מלחמת העצמאות׳- היא ה"הנכבה" הפלסטינית אשר אילצה את רוב התושבים הפלסטינים לנטוש את בתיהם ורכושם ולהפוך לפליטים חסרי בית. בו בזמן שעיריית תל-אביב מצרפת לשטחה את יפו ואת שטחי אבו-כביר. לתוך הבתים הפלסטינים הנטושים העבירה המדינה הצעירה, את המהגרים והפליטים היהודים שהגיעו בגלי העליה הגדולים מיד לאחר קום המדינה. אלו איכלסו את השכונות הערביות והפכו אותן לביתם.

תכניות הפיתוח העירוניות לא ראו במקום בית של אף אחד. עבור היזמים היה זה שטח ריק לבנייה חדשה ואינטנסיבית למגורים. לשם כך היה צורך לפנות את התושבים שגרו במקום ולהרוס את המבנים. היה זה תהליך ארוך ורב מאבקים שעורר מחדש את הטראומות המוכחשות של המקום. כך, בתהליך של הכחשה והסתרה החוזר על עצמו פעם אחר פעם נוספים אנשים וקהילות לקהל המגורשים הפוסט-טראומטיים. ללא ניסיון להבין ולטפל בטראומות שחוו אנשי המקום לדורותיהם, נידון המקום לחזור ולחוות טראומות נוספות מבלי יכולת אמיתית להשתלב במרקם העירוני.

כתוצאה מכך נוצרת במרחב זה תחושה אבסורדית של זמניות אף על פי שמדובר באתר היסטורי. הדבר ניכר היטב בשטחים הפתוחים החוצצים בין המתחמים השונים ואמורים לחבר ביניהם. במקום זה מתחמים אלו הופכים לשטחי הפקר מפורזים - NO MAN'S LAND.

בכדי לגשת לתכנון הגון ובר-קיימא באזור המבוכה של אבו-כביר, אחת מהנחות היסוד תהיה, שבכל מרחב נתון קיימות יותר מהיסטוריה אחת. מורשות אלו, גם אם יש ביניהן סתירות, מנהלות מערכות יחסים של תלות ויחסי גומלין הדדיים. אם כך הדבר, ראוי יהיה להחזיר למרחב את האוריינטציה שלו במובנה התודעתי, ההיסטורי, הפוליטי והאורבני, תוך שימור אופיו הרב-מתחמי של השטח.

החזרת האוריינטציה לאזור ההיסטורי של אבו-כביר תתאפשר רק באמצעות ההכרה במקום כמרחב מבוכה הזקוק לטיפול משולב בכלים של תכנון, שימור ופסיכואנליזה.

הבנת הערכים השונים שהתקיימו בעבר ומתקיימים כיום באתר והגדרת המשמעות התרבותית של המקום, תאפשר מחשבה על שימור הערכים המוחשיים שנותרו באתר וכן הערכים הבלתי מוחשיים ששרדו בקרב הקהילות והאנשים הקשורים למקום.

הכלים הפסיכואנליטיים מאפשרים להתבונן בתהליכי ההדחקה וההכחשה שלנו את הנכבה הפלסטינית ואת תוצאותיה.

אחת האפשרויות לחשוב את האוריינטציה העכשווית של השכונה יכולה להיות על ידי מדיניות של הפיכת כיוון המבט: ממבט המופנה כלפי פנים למבט המופנה כלפי חוץ; כלפי המתחמים השכנים, כלפי השטחים הציבוריים וכלפי השכונות הגובלות במרחב הנדון.

באתר מורכב ורגיש כמו אבו כביר ראוי לאמץ תפיסה תכנונית שונה מזו השגורה; הפסקת הגירוש, ההרס והמחיקה הם שלב מקדים לשימור מתחמי כולל ולשימור כל אחד ממרכיבי הארכיפלג על אופיו ההיסטורי והאנושי השונה. ראוי לתת מקום לכל התרבויות שחיו במקום בעבר ולאלו שחיות שם היום.

ראוי לאמץ את פרקטיקות המחקר והתכנון מעולם השימור של אתרי מורשת הנהוג בארץ ובעולם. שיטות אלו מבוססות על שלבים שונים של מחקר ותיעוד, קיום מפגשים אישיים עם אנשים בעלי עניין במקום בעבר ובהווה, קביעת פרוגרמה כוללנית המכילה את מירב המורשות והאינטרסים של בעלי העניין במתחמים השונים המרכיבים את האתר. בהמשך, תכנון של שימור והצלה לכלל המבנים והנוף באתר, קביעת עקרונות לעידוד המפגשים בין התרבויות השונות ולבסוף, פתיחת המתחמים הסגורים לציבור ושילוב פעילות קהילתית ותרבותית אשר תוכל לייצר קשרים חדשים ביניהם.

נראה כי נדרש תכנון מושכל של שימושים מעורבים ובעיקר שטחים ציבוריים נגישים לכל ששומרים ומעצימים את המורשות התרבותיות של המרחב על ידי הפיכתו לנחלת כלל הציבור.
פרופ' אדר' אמנון בר אור, מייסד משרד אמנון בר אור - טל גזית אדריכלים בע"מ, עוסק בתכנון שימורם של אתרים היסטוריים רבים ברחבי הארץ. במסגרת פעילותו בעיר ההיסטורית של ת"א תכנן משרד בר אור מבנים הנמנים עם החשובים במבניה ההיסטוריים של ת"א. מרצה בכיר בבית הספר לאדריכלות ע"ש עזריאלי באוניברסיטת ת"א. מייסד התכנית ללימודי תעודה בשימור המורשת הבנויה. בשנת 2013 פרסם את הספר "זמן שימור".
המחקר אודות מרחבי מבוכה, נוצר מדיאלוג בין הפסיכואנליטיקאי גבי בונויט לביני ועוסק בניסיון האנושי למחוק ולהסתיר טראומות העבר על ידי הרס המרחבים האדריכליים שבהם הן אירעו. להרחבה: ראו מאמר "טראומה ואדריכלות - פליטות קולמוס במרחבי מבוכה אדריכליים" שפורסם בתאריך 23.12.2019 באתר 'אורבנולוגיה' - המעבדה לעיצוב עירוני, אוניברסיטת ת"א ובתאריך 30.01.2020 באתר "פסיכולוגיה עברית".

ראו מפת הנכבה, ארגון "זוכרות": https://zochrot.org/he/article/54772

המחקר אודות טראומה ואדריכלות, בשיתוף עם הסטודיו לשימור בבית הספר לאדריכלות ע"ש דוד עזריאלי, הוביל אותנו להכרות מעמיקה עם שרידי הכפרים הפלסטינים בשטחי תל-אביב-יפו וברחבי הארץ; בין היתר, שכונת מנשייה, הכפר שייח-מוניס, בתי הבאר והסכנאת סביב יפו.

מרחב עורפי (גם: עורף כלכלי), הישובים שמסביב לאזור המרכזי המשמשים לו ספקים של תוצרת חקלאית או צרכנים לסחורותיו. המושג מתייחס לאזור היבשתי בעורף נמל ימי או נמל אוויר שמייצר ומספק את הסחורות המשמשות ליצוא ומקבל מהנמל את המטענים המיובאים. על העורף הכפרי של יפו. מפורט בהמשך הטקסט.

מתוך עבודת מאסטר שטרם פורסמה ועוסקת בדרך ההיסטורית לירושלים. אורי בלטר, במסגרת לימודי תואר שני, ביה"ס לאדריכלות ע"ש עזריאלי, הפקולטה לאמנויות, אוני' ת"א.

# data[].attributes.attachment_link.title
ארכיפלג המבוכה - מחשבות על שימור באב‎ו-כביר / אמנון בר אור - מארב

# data[].attributes.attachment_link.description
האזור ההיסטורי בשולייה הדרומיים של תל-אביב, הנקרא מאז המאה ה-19 'אבו-כביר' הוא מרחב דיסטופי, רב שכבות וניגודים. מנקודת מבטו של אדריכל השימור, קשה להבין את המקום ולתכנן אותו מתוך נרטיב אחד בלבד ועלינו לנסות ולהבינו כאוסף לא מקרי של מתחמים חסרי קשר וזיקה - הן ביחס לעיר והן זה ביחס לזה.

# data[].attributes.headline
הצעה ראשונית

# data[].attributes.subject
הצעה ראשונית

# data[].attributes.body
רשימת תחנות ראשונית סל כביר

הכנסייה הרוסית

אבו כביר  - פארק החורשות+ נחום גוטמן הפרדסים

רצח ברנר

סביל אבו נבוט על דרך בן צבי וחשיבות הדרך לירושלים+ גינת פסלים תומרקין - רב תרבותיות

מבשלים חוויה –  בית באר – משפחה אלעזר

בית הספר – מעברה

בית הספר –הסיפור

בית באר מול חדר מורים לבדוק

המאפייה הבוכרית

בית המכשפה (?)

בית הבילויים  - תפוזים, ציונות, התיישבות

בית הכנסת (מול בית הספר?)