# data[].attributes.headline
Завдання 6. Прокоментуйте інформаційний плакат

# data[].attributes.subject
Завдання 6. Прокоментуйте інформаційний плакат

# data[].attributes.attachment_link.title
плакат Перевтілення

# data[].attributes.headline
Завдання 9. Виконайте підсумкові завдання

# data[].attributes.subject
Завдання 9. Виконайте підсумкові завдання

# data[].attributes.attachment_link.title
Підсумкові питання Кафка

# data[].attributes.headline
Завдання 8. Виконайте підсумковий тест

# data[].attributes.subject
Завдання 8. Виконайте підсумковий тест

# data[].attributes.attachment_link.title
Ф. Кафка. Підсумковий тест

# data[].attributes.headline
Завдання 7. Виконайте літературний диктант

# data[].attributes.subject
Завдання 7. Виконайте літературний диктант

# data[].attributes.attachment_link.title
Франц Кафка Перевтілення Літ. диктант

# data[].attributes.headline
Завдання 5. Розв'яжіть кроссенс

# data[].attributes.subject
Завдання 5. Розв'яжіть кроссенс

# data[].attributes.attachment_link.title
новый коллаж

# data[].attributes.headline
Завдання 4. Розв'яжіть кроссенс

# data[].attributes.subject
Завдання 4. Розв'яжіть кроссенс

# data[].attributes.body
Щоб розв'язати кроссенс, треба встановити будь-які асоціативні зв'язки (від поверхових до глибинних) між сусідніми картинками спочатку по периметру (1-2, 2-3, 3-6, 6-9, 9-8, 8-7, 7-4, 4-1), а потім по хресту  (5-2, 5-6, 5-8, 5-4). Центральне зображення № 5 –  тема кроссенса

# data[].attributes.headline
Завдання 3. Оформіть пантбук (на вибір - це або завдання 2)

# data[].attributes.subject
Завдання 3. Оформіть пантбук (на вибір - це або завдання 2)

# data[].attributes.attachment_link.title
Пантбук 2 Ф. Кафка

# data[].attributes.headline
Завдання 2. Оформіть пантбук (на вибір - це або завдання 3)

# data[].attributes.subject
Завдання 2. Оформіть пантбук (на вибір - це або завдання 3)

# data[].attributes.attachment_link.title
Пантбук 1 Ф. Кафка

# data[].attributes.headline
Завдання 1 (продовження)

# data[].attributes.subject
Завдання 1 (продовження)

# data[].attributes.headline
Завдання 1. Дайте відповіді на питання

# data[].attributes.subject
Завдання 1. Дайте відповіді на питання

# data[].attributes.headline
Перегляньте художній фільм

# data[].attributes.subject
Перегляньте художній фільм

# data[].attributes.body
"Перевтілення"

# data[].attributes.attachment_link.title
Ф Кафка Превращение 2002г

# data[].attributes.headline
Ознайомтеся з інтелект-картою

# data[].attributes.subject
Ознайомтеся з інтелект-картою

# data[].attributes.attachment_link.title
Інтелект-карта Ф. Кафка

# data[].attributes.headline
Опрацюйте матеріал підручника, стор. 40-49

# data[].attributes.subject
Опрацюйте матеріал підручника, стор. 40-49

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зарубіжна література. Рівень стандарту. 11 клас. Ніколенко
Війна завела нас у лабіринт із кривими дзеркалами. Ми шкандибаємо від однієї оманливої перспективи до іншої, збиті з глузду лжепророками й шарлатанами, які своїми дешевими рецептами щастя лише затуляють нам очі й закривають вуха, а ми через дзеркала дедалі більше падаємо в темну прірву, ніби у відчинений люк.
Франц Кафка народився 3 липня 1883 р. у м. Празі (Чехія) у німецькомовній єврейській родині. Його батько, Герман Кафка, був комерсантом, мав невеличку галантерейну крамницю, а мати Юлія займалася вихованням дітей та допомагала чоловікові продавати галантерейний крам. Родина була незаможною, тому батьки багато працювали, щоб дати дітям хорошу освіту. Важка праця та сімейні нещастя (смерть двох братів, які народилися після Ф. Кафки, хвороби сестер - Габріели, Валерії, Отілії) вплинули на формуванні характеру майбутнього письменника. Хлопець постійно відчував самотність і відчуження, прагнув тепла й турботи батьків, але вони були зайняті буденними справами й не переймалися внутрішніми стражданнями сина. Свої почуття, нездійсненні мрії та прагнення Ф. Кафка пізніше описав у великому (обсягом понад сто сторінок!) "Листі до батька" (1919), де висловлено біль змученого серця. Відомо, що батько цей лист так і не прочитав. Герман Кафка став для Франца втіленням прагматичного світу, у якому його син задихався.

Юнак навчався в німецькій гімназії, а потім - у Німецькому університеті Карла-Фердинанда в Празі. 1906 р. отримав диплом доктора юриспруденції, працював юристом. Батько хотів, щоб син став компаньйоном в організації азбестових заводів, але з цього нічого не вийшло. З часом син ще більше віддалився від батька, шукаючи власний шлях у житті.

Не тільки сімейна атмосфера вплинула на світогляд Ф. Кафки, а й складна соціально-політична ситуація в Європі наприкінці XIX - на початку XX ст. Загальне напруження в суспільстві, підготовка до Першої світової війни, воєнні події, революційні рухи - усе це викликало в того покоління відчуття глибокої тривоги й беззахисності. Не маючи душевного та соціального прихистку, Ф. Кафка знайшов для себе єдиний вихід - літературна творчість.

22 жовтня 1902 р. Ф. Кафка познайомився з М. Бродом, який став його другом на все життя. М. Брод був відомим у літературних колах як талановитий журналіст і критик. Пізніше він стане першим біографом Ф. Кафки й видавцем його творів.

У 1911-1912 рр. Ф. Кафка написав перший варіант роману "Америка", а 1912 р. - оповідання "Перевтілення". У травні 1913 р. в альманасі "Arkadia", який видавав М. Брод, було опубліковано оповідання Ф. Кафки "Вирок". Перша книжка митця - збірка оповідань "Споглядання" - вийшла 1912 р. У 1914 р. він розпочав роботу над великим романом "Процес". Роман "Замок" (1922) став останнім романом для письменника, який він так і не завершив.
Обкладинка до першого видання роману Ф. Кафки "Процес". 1925 р.
Останні роки Ф. Кафки були затьмарені важкою хворобою, яка вразила легені. Лікування в Австрії від туберкульозу не принесло бажаного результату. 3 червня 1924 р. Ф. Кафка помер у санаторії у м. Кірлінг, під Віднем, похований у м. Празі (Чехія).

У творчості Ф. Кафки втілено нові тенденції художньої літератури Європи - "потік свідомості", екзистенціалізм, експресіонізм, сюрреалізм, "магічний реалізм" та ін. Він став виразником "духовних лабіринтів у світі й душі людини на початку XX ст.", як писав М. Брод.

Оповідання "Перевтілення". Історія створення. 17 листопада 1912 р., у неділю, страховий агент Ф. Кафка лежав у ліжку й раптом уявив собі таку картину: він, безпорадний, лежить, ніби комаха з безліччю маленьких лапок, і не може встати. У листі до Ф. Бауер того ж дня Ф. Кафка зазначив, що йому "ще сьогодні потрібно записати маленьку історію, яка мене переслідує".

Цього року сталося кілька страшних катастроф. 15 квітня 1912 р. потонув пасажирський корабель "Титанік", понад 1500 людей, які були на ньому, загинули. У жовтні 1912 р. розпочалася перша Балканська війна, що стала початком глобальних конфліктів між країнами Європи й передувала Першій світовій війні. Напруження в суспільстві зростало. А Ф. Кафка в цей час виконував обов'язки дрібного чиновника зі страхування й займався літературною творчістю. "Для мене це було страшне подвійне життя, вихід з якого - божевілля", - писав він.

В оповіданні "Перевтілення" немає прямого зображення історичних подій, однак автор у символічній формі відтворив загальне відчуття неспокою, непередбачуваності долі, відчуження й беззахисності людини, яка опинилася в складному лабіринті життя..

Метафора жахливого життя. Ф. Кафка у своїй спадщині створив особливий художній світ - абсурдний, жахливий, незрозумілий. Усе, що відбувається в ньому, не має логічного пояснення, але дає змогу відчути порушення духовних зв'язків, руйнацію моралі, наступ хаосу і страху. Оповідання "Перевтілення" - яскравий приклад метафоричного світобачення митця. За основу твору взято дивовижне перевілення комівояжера Грегора Замзи на страхітливу комаху. Одного ранку, прокинувшись, він побачив, що несподівано перетворився на багатоніжку. Поступово герой втрачає людські якості, здатність розмовляти, дедалі більше стає жахливою потворою, яка лякає його рідних - батька, матір, сестру. Вони й раніше не виявляли до нього уваги, а тепер ще більше відсторонюються, їм важко утримувати його. Урешті-решт, Замза-комаха помирає, звільняючи сім'ю від турбот.
ЛІТЕРАТУРНА ПРОГУЛЯНКА У рік народження Ф. Кафки Чехія була в складі Австро-Угорщини. Населення м. Праги складалося переважно з німців, чехів та євреїв, тому суспільна й культурна ситуація в місті була складною. В усіх офіційних інституціях керівництво належало австро-угорській верхівці. У Празі діяв Німецький театр, а Карлів університет (один із найдавніших у Європі) був поділений на дві частини - Німецький університет і Чеський університет. Ф. Кафка навчався в Німецькому університеті Карла-Фердинанда, де викладання здійснювалося німецькою мовою. За часів Першої світової війни в Чехії було введено воєнний стан, скасовано право на свободу зібрань. Страх перед доносами, арештами, убивствами став тоді частиною повсякденного життя людей. Водночас у країні поступово розгортався національно-визвольний рух чехів, що призвів у 1918 р. до утворення республіки Чехословакія (Т. Масарик став її першим президентом). Ф. Кафка був свідком кардинальних змін на карті Європи, розпаду Австро-Угорщини та втрати празькими німцями всіх своїх посад. Стара Прага на очах письменника стрімко змінювалася. Становище євреїв у Празі в ті часи було важким. Ф. Кафка народився в одному зі старих єврейських районів - Йозефов. "Темні вулички, таємничі проходи, брудні двори, шумні крамниці... Наші кроки й погляди непевні. Внутрішньо ми постійно здригаємося та чогось боїмося. Це нерівне дно океану часу, де ми рухалися, як уві сні", - писав Ф. Кафка. Карлів університет Х. Ернандес. Ілюстрація до оповідання Ф. Кафки "Перевтілення". 1986 р.
На перший погляд, в оповіданні використано фантастику, але сам Ф. Кафка був проти того, щоб цей твір сприймали як фантастичний. "Перевтілення" - це своєрідна метафора світу й духовних процесів, які намагався відтворити письменник у такий незвичний спосіб. Головне в оповіданні - не сам процес перевтілення, а те, як до цього ставляться люди. Найперше вражає те, що Грегор Замза, відчувши фізичні зміни, не дивується й навіть не лякається. Його хвилює лише те, що він не зможе вчасно вийти на роботу. Рідні спочатку були стурбовані його станом, але швидко забувають про те, що то їхній син і брат, який утримував їх упродовж багатьох років.

Вони відсторонються від нього, не переймаються його проблемами, що виникли. Повірений із фірми, де працював Грегор, теж схвильований лише тим, що "втраченому" працівникові треба швидко знайти заміну.

Замза важко переживає своє фізичне перевтілення, але ще важче йому усвідомити, що рідні не співчувають йому. Він завжди піклувався про них, найняв для батьків пристойне помешкання, мріяв зібрати грошей для навчання сестри в консерваторії. Йому здавалося, що в його домі панують мир, затишок, згода, сімейна підтримка, але цей реальний світ виявився химерним. Фантастичне перевтілення Замзи виявляє справжню цінність усіх стосунків. Батько найсуворіше ставиться до нього, б'є його, заганяє до кімнати й замикає на ключ.
ЛІТЕРАТУРНА ПРОГУЛЯНКА Ф. Бауер Ю. Вохрицек Д. Діамант Весілля, яке не відбулося 13 серпня 1912 р. Ф. Кафка прийшов на вулицю Скорлупка в Старому Місті (так називається район м. Праги) до свого друга М. Брода, щоб обговорити з ним видання збірки "Споглядання". Того дня в гостях у Бродів була юна мешканка Берліна - Феліція Бауер. Франц Кафка палко закохався в неї. Пізніше вони напишуть одне одному сотні листів, тільки на адресу Ф. Кафки від Феліції їх надійшло понад п'ятсот. Вони двічі оголошували про заручини, однак те весілля так і не відбулося. Ф. Кафка боявся, що шлюб не дасть можливості займатися літературною творчістю. У санаторії Железі Ф. Кафка познайомився з Юлією Вохрицек. 1919 р. відбулися заручини, але це весілля також не відбулося. Журналістка Мілена Есенська стала першою перекладачкою творів Ф. Кафки чеською мовою та його новим захопленням. Стосунки між ними були нетривкими, хоча вона продовжувала кохати митця до самої смерті (померла в концтаборі Равенсбрюк 1944 р.). Дора Діамант, з якою Ф. Кафка познайомився на узбережжі Балтійського моря, стала останнім коханням письменника й залишалася з ним до його смерті в 1924 р. Вона була змушена залишити Польщу через антисемітські переслідування. Дора підтримувала письменника й наполягала переселитися в Тель-Авів. Але смерть стала на заваді цим планам. "Я був приречений на страждання та самотність, життя не давало мені іншого виходу", - писав Ф. Кафка в щоденнику. Х. Ернандес. Ілюстрація до твору Ф. Кафки "Перевтілення" 1986 р.
Сестра Грета спочатку ставилася до Замзи-комахи як до тяжкохворого, але потім він перетворився на ув'язненого, а вона стала жорстокою наглядачкою, отримуючи від цього дивне задоволення. Мати, яка раніше дуже любила сина, тепер рідко заходить до нього, вона боїться бачити його і не в змозі захистити від батька.

Гіпертрофоване "Я" героя з особливою емоційністю сприймає все навколо. Замза-комаха спершу сподівався, що хтось поцікавиться, як він їсть, чи зручно йому, але потім він покірно приймає роль в'язня, намагаючись не завдавати зайвого клопоту родині. У цьому плані потворна комаха виявляється людянішою за людей.

Абсурдний світ. Велике значення у творі має зображення художнього простору. Кімната Замзи перетворилася на його в'язницю, зрештою - на "порожню коробку", а потім на звалище непотрібних речей та місце смерті. Рухатися герой-комаха міг лише по замкненому колу. За вікном "сіре небо зливалося із сірою землею", і ніхто не міг звільнити Замзу з його в'язниці, якщо навіть сім'я відмовилася йому допомогти. Отже, Ф. Кафка в оповіданні "Перевтілення" показав, що реальний світ, який видається людям цілком нормальним, насправді жорстокий та жахливий. У ньому нікому немає ніякого діла до "маленької людини". Вона замкнена в колі власних проблем, і лише смерть може звільнити її з духовної в'язниці. Руйнуються родинні стосуннки, а люди - "поспіль негідники, між ними немає жодної вірної, відданої людини", як писав Ф. Кафка. У реальному світі, на думку митця, зміщені всі моральні, соціальні й навіть часові орієнтири.

В оповіданні "Перевтілення" поєднуються сон і дійсність, реальне і химерне, конкретне і уявне, свідоме і підсвідоме. Марення Грегора Замзи не можна пояснити, як і абсурдність світу, у якому опинився герой. Як вважав письменник, світ не має пояснень, він втратив мету й логіку духовної еволюції. Такий світ приречений на загибель, бо в ньому гине людина.

Концепція людини. Образ Грегора Замзи - це метафора нездоланного відчуження людини. Нещастя, яке трапилося з героєм, одразу відсунуло його за межу людського світу. Біль, на який ніхто не звертає уваги, є домінантою художнього образу Замзи. Він поранив рот, коли повертав ключ, зламав лапку, відкриваючи двері, але ніхто не помітив його страждань. Коли Грегор перестав їсти, ніхто не звернув на це уваги. Навіть смерть героя першою помітила не родина, а служниця, яка прийшла прибирати, вона ж і викинула кудись мертве тіло.

Проблема відчуження виникла не після фізичного перевтілення героя. Автор переконує, що людське існування наскрізь просякнуте болем і самотністю. Навіть у родині втрачаються духовні зв'язки. У сім'ї Грегора Замзи кожен був зайнятий винятково власними справами. Єдине, що їх поєднувало, - це розмови про гроші. А в зовнішньому світі людина так само відчужена, як і в родині. У фірмі, де працював Грегор Замза, він виконував роль гвинтика великого механізму. У нього не було друзів, а знайомства з жінками були випадковими. Зрештою, він опинився сам у світі - беззахисний і безпритульний.

Проблему відчуження, яка стала для героя трагедією й призвела до смерті, переживає не тільки Грегор Замза. Його родина теж опинилася у фатальному лабіринті. Грета ще не усвідомлює, що вона самотня в цьому світі. Ніхто не розумів її захоплення музикою, окрім брата, - він навіть у подобі комахи відчуває прекрасне. Замза-комаха помер, члени родини зітхнули з полегшенням. Для них начебто закінчилося жахливе життя й розпочалося нове. Але батько, звертаючись до дружини й доньки, чомусь просить не кидати його напризволяще... Після того, як відрікся від свого сина, можливо, теж відчув загрозу бути покинутим.

Символічно, що після смерті Грегора автор називає членів родини вже не батько, мати, сестра, а пан, пані, дочка. Цим письменник акцентує невиправний розпад сімейних стосунків. Жахливого перевтілення зазнав не тільки Грегор Замза, а й усе суспільство.

Гротеск. В оповіданні "Перевтілення" автор вдається до гротеску з метою відтворення абсурдного світу та зображення духовних трансформацій людини й людства. Гротеск означає поєднання непоєднуваних ознак в одному образі, наділення образів не властивими їм рисами або поєднання жахливого і смішного у фантастичній формі. У європейській літературі XIX ст. досить потужними були традиції гротеску, що виявилися у творчості М. Гоголя та Е. Т. А. Гофмана. З їхніми персонажами, як і з героєм "Перевтілення", відбувалися дивні трансформації, що були засобом сатиричного викриття дійсності. Ф. Кафка використав гротеск у межах модернізму з метою розкриття абсурдності світу й проблеми відчуження, що стала актуальною для ХХст.

фантастичне перетворення (крихітка Цахес, князівство Керепес)

дослідження реальної дійсності, наділення її незвичайними ознаками (Акакій Акакійович, Петербург)

перевтілення - метафора абсурдного життя та відчуження людини (Грегор Замза, буденний світ)

Особливості жанру. "Перевтілення" деякі дослідники називають новелою. Це різновид оповідання про незвичайну життєву подію з несподіваним фіналом. Дія в новелі є яскравою й виразною, сконцентрованою біля невеликого кола персонажів, які виявляють незвичайні якості. Перевтілення головного героя є своєрідним духовним випробуванням не лише для Грегора Замзи, а й для його рідних, і для світу загалом. І вони не витримують випробування. Герой зазнав фізичної смерті, так і не відчувши любові й людяності, а члени його родини та світ повільно вмирають духовно. "Перевтілення відбуваються довкола й усередині нас", - писав Ф. Кафка.
Заборона творів Ф. Кафки Нині без Ф. Кафки неможливо уявити літературу Європи ХХ ст. Але більшість творів митця була не опублікована за його життя. У заповіті він наказав М. Броду спалити рукописи, однак той не виконав прохання друга. Уже після смерті Ф. Кафки М. Брод займався упорядкуванням текстів письменника, укладанням його біографії та зібрання творів. Проте це було нелегко з різних причин. У 1930-1940-і роки Прага, як і вся Чехія, і Європа, потерпали від фашистської навали. Євреї та шедеври мистецтва, створені ними, підлягали знищенню. Спадщину Ф. Кафки довелося переховувати. У 1939 р. М. Брод виїхав в еміграцію й зумів зберегти твори митця. Після Другої світової війни до Європи прийшла нова навала - радянська. Чехія опинилася в зоні політичного тиску СРСР, і знову твори Ф. Кафки опинилася під забороною. У період "празької весни" (1968) в Чехії виник новий інтерес до Ф. Кафки. Але введення у Чехію радянських військ, які придушили демократичний рух і залишилися там до 1991 р., знову зробило Ф. Кафку забороненим письменником у соціалістичних країнах. Тільки на початку 1990-х років, коли в Європі відбулася криза радянської системи, твори Ф. Кафки повернулися до читачів. На Новому єврейському кладовищі біля могили Ф. Кафки єврейська спільнота встановила пам'ятну дошку М. Броду - його другу, біографу й видавцю, який зберіг твори митця.

"У його творах неймовірне, безглузде та незрозуміле відбувається в буденній, тривіальній обстановці. Уторгнення фантастичного аж ніяк не супроводжується барвистими романтичними ефектами, а оформлюється як найприродніша річ у світі, що не викликає ні в кого подиву" (Д. Затонський).
ПЕРЕВТІЛЕННЯ (1812)
(Уривки)

Одного ранку, прокинувшись від неспокійного сну, Грегор Замза побачив, що він перетворився на страхітливу комаху. Він лежав на твердій, що нагадує панцир, спині і, коли трохи підводив голову, бачив свій дугастий, рудий, поділений на кільця живіт, на якому ще ледь трималася ковдра, готова щомиті сповзти. Два ряди лапок, таких мізерних супроти звичайних ніг, безпорадно метлялися йому перед очима.

"Що зі мною сталося?" - подумав він. Це був не сон. Він лежав у своїй кімнаті, звичайній невеликій людській кімнаті, серед чотирьох добре знайомих стін. Над столом, на якому розкладено загорнуті кожен окремо взірці сукна - Замза був комівояжером, - висів малюнок, що він недавно вирізав з ілюстрованого журналу й заправив у гарну позолочену рамку. На малюнку зображено даму в хутряному капелюшку й хутряному боа. Дама сиділа рівно й виставляла глядачеві важку хутряну муфту, у якій її руки тонули по лікті. (...)

Ніякі прохання Грегора не допомогли, та й не розумів батько ніяких його прохань; як би смиренно Грегор не махав головою, батько тільки сильніше тупотів ногами.

Мати, незважаючи на холодну погоду, відчинила вікно навстіж і, висунувшись із нього, сховала обличчя в долонях. Між вікном і сходами утворився великий протяг, фіранки затріпотіли, газети на столі зашурхотіли, декілька листків упало по підлогу.

Батько невблаганно наступав, викрикуючи, як дикун, шиплячі звуки. А Грегор ще зовсім не навчився задкувати, він рухався назад дійсно дуже повільно. Якби Грегор повернувся, він відразу ж опинився б у своїй кімнаті, але він боявся роздратувати батька повільністю свого повороту, а батьківська палка в будь-яку секунду могла нанести йому смертельний удар по спині чи голові.

Нарешті, проте, нічого іншого Грегору все-таки не залишилося, бо він, на превеликий жах, побачив, що, задкуючи, не здатен навіть притримуватися певного спрямування; і тому, не перестаючи боязко коситися на батька, він почав - по можливості швидко насправді ж дуже повільно - повертатися.

Батько, мабуть, оцінив його добру волю й не тільки не заважав йому повертатися, але навіть здалеку направляв його рух своєю палкою. Якби тільки не це нестерпне шипіння батька! Від цього Грегор зовсім очманів. Він уже закінчував поворот, коли, прислухаючись до цього шипіння, помилився й повернув трохи назад. Але коли він нарешті успішно направив голову в розчинені двері, виявилося, що тулуб його занадто широкий, щоб у них пролізти.

Батько в його теперішньому стані, звичайно, не зрозумів, що треба відчинити другу стулку дверей та дати Грегору прохід. У нього була одна нав'язлива думка - якомога скоріше загнати Грегора в його кімнату.

Мовби не було ніякої перешкоди, він гнав тепер Грегора вперед із особливим галасом; звуки, що линули повз Грегора, уже зовсім не були схожі на голос одного тільки батька; тут було насправді не до жартів, і Грегор - будь-що-будь - протиснувся у двері.

Одна сторона його тулуба піднялася, він навскоси ліг у проході, його бік був зовсім зранений, на білих дверях залишилися жахливі плями; він застряг і вже не міг самостійно рухатися далі, на одному боці лапки повисли, тремтячи, угору; на іншому вони були боляче притиснені до підлоги. I тоді батько із силою дав йому позаду воістину рятівного тепер стусана, і Грегор, обливаючись кров'ю, улетів у свою кімнату. Двері зачинили паличкою й настала довгождана тиша. (...)

Лише в сутінках отямився Грегор від тяжкого сну. (...) Повільно, ще незграбно нишпорячи своїми щупальцями, які він лише тепер почав цінувати, Грегор підповз до дверей, аби подивитися, що там відбулося. Його лівий бік здавався суцільним, довгим, неприємно пекучим рубцем, і він шкутильгав на обидва ряди своїх лапок. У ході ранкових пригод одна лапка - на щастя тільки одна - була тяжко поранена й мертво волочилася по підлозі.
Х. Ернандес. Ілюстрація до твору Ф. Кафки "Перевтілення" 1986 р.
Лише біля дверей він зрозумів, що, власне, його туди потягло; це був запах чогось їстівного. Там стояла тарілка із солодким молоком, у котрому плавали скибочки білого хліба. Він ледь не засміявся від радощів, бо їсти йому хотілося ще сильніше, ніж уранці, і ледве не по очі занурив голову в молоко. Але скоро він розчаровано витягнув її звідти; мало того, що через поранений лівий бік їсти йому було важко, - а їсти він міг тільки широко розкриваючи рот і працюючи всім своїм тулубом, - молоко, яке завжди було його улюбленим напоєм і яке сестра, звичайно, тому й принесла, здалося йому тепер зовсім несмачним; він майже з відразою відвернувся від тарілки й поповз назад, на середину кімнати.

У вітальні, як побачив Грегор крізь щілину у дверях, увімкнули світло, але якщо зазвичай батько в цей час голосно читав мамі, а інколи й сестрі вечірню газету, то зараз не було чути жодного звуку. Можливо, однак, що це читання, про яке йому завжди розповідала й писала сестра, останнім часом узагалі вийшло з ужитку. Але й скрізь було дуже тихо, хоча у квартирі, звичайно, були люди.

"Яке тихе життя веде моя сім'я", - сказав собі Грегор і, утупившись у темноту, відчув велику гордість від усвідомлення, що він зумів улаштувати для своїх батьків і сестри таке життя в чудовій квартирі. А що, якщо цьому спокою, затишку, задоволенню настав тепер жахливий кінець? Щоб його не оповивали подібні думки, Грегор вирішив розім'ятися й почав повзати по кімнаті. (...)

Уже рано-вранці - була ще майже ніч - Грегору випала нагода відчути слушність тільки-но прийнятого рішення, коли сестра, майже зовсім одягнена, відчинила двері з передпокою та, насторожена, зазирнула до нього в кімнату. Вона не відразу помітила Грегора, але, побачивши його під диваном - адже десь, о Господи, він повинен перебувати, не міг же він полетіти! - злякалася так, що, не володіючи собою, зачинила двері ззовні. Але немов соромлячись своєї поведінки, вона відразу ж відчинила двері знову й навшпиньках, як до тяжкохворого чи навіть до стороннього, увійшла до кімнати. (...) Відразу ж зі здивуванням помітивши повну ще тарілку, з якої тільки ледь-ледь розхлюпалося молоко, сестра негайно підняла її, щоправда, не руками, а за допомогою ганчірки, і винесла геть. Грегору було дуже цікаво, що вона принесе натомість, і він став придумувати різні версії. Та він ніяк не додумався б до того, що сестра, із своєї доброти, дійсно зробила. Щоб узнати його смак, вона принесла йому всілякі страви, розклавши весь цей харч на старій газеті. Тут були залежані пригнилі овочі; кістки, що залишилися від вечері, покриті білим застиглим соусом; трохи родзинок і мигдалю; шматок сиру, який Грегор два дні тому оголосив неїстівним; скибка сухого хліба, намазаного маслом і посипаного сіллю. До всього цього вона поставила йому ту ж, раз і назавжди, очевидно, виділену для Грегора тарілку, наливши в неї води. Потім вона з делікатності, знаючи, що при ній Грегор не буде їсти, поспішила вийти й навіть повернула ключ у дверях, щоб показати Грегору, що він може облаштовуватися, як йому буде зручніше. (...) Із заплаканими від насолоди очима він швидко знищив сир, овочі, соус; свіжа їжа, навпаки, йому не подобалася, її навіть запах здавався нестерпним, і він відтягував у бік від неї шматки, котрі хотілося з'їсти. (...)

Так Грегор отримував тепер їжу щоденно - одного разу вранці, коли батьки та прислуга ще спали, а наступного разу після загального обіду, коли батьки знову лягали поспати, а прислугу сестра відсилала з дому з якимось дорученням. Вони також, звичайно, не хотіли, щоб Грегор помер із голоду, але знати всі подробиці годування Грегора їм було б нестерпно важко, і, напевно, сестра намагалася позбавити їх хоча б маленьких печалей, тому що страждали вони справді достатньо. (...)

Одного разу - з дня Грегорового перевтілення пройшов уже йже місяць, і в сестри, отже, не було особливих причин для здивування від його вигляду - вона прийшла трохи раніше звичайного й побачила Грегора тоді, коли він дививсь у вікно, біля котрого він непорушно застиг, становлячи собою досить страшне видовисько. Якби вона просто не ввійшла до кімнати, для Грегора не було б у цьому нічого дивовижного, оскільки, сидячи біля вікна, він не дозволяв їй відчинити його, але вона не просто не ввійшла, а відринула назад і зачинила двері; сторонньому могло б навідь видатися, що Грегор підстерігав її і хотів укусити. Грегор, звичайно, відразу ж сховався під диван, але її повернення йому довелося чекати до опівдня, і була в ній якась незвичайна стривоженість. Він зрозумів, що вона все ще не сприймає й ніколи не зможе сприйняти його вигляду й що вона докладає великих зусиль, щоб не втікати геть при погляді навіть на ту невелику частину його тіла, яка висувається з-під дивана. Щоб позбавити сестру цього видовища, він одного разу переніс на спині - на цю роботу йому треба було витратити чотири години - простирадло на диван і поклав його так, щоб воно ховало його повністю й сестра, навіть нагнувшись, не могла побачити його. Якби, на його погляд, у цьому простирадлі не було потреби, сестра могла б і прибрати його, бо Грегор заховався так не для задоволення, це було зрозуміло, але сестра залишила простирадло на місці, і Грегору навіть здалося, що він спостеріг вдячний погляд, коли обережно підняв головою простирадло, щоб подивитися, як сприйняла це нововведення сестра. (...)

Турбуючись про батьків, Грегор у денний час уже не з'являвся біля вікна, повзати ж по декількох квадратних метрах підлоги довго не вдавалося, лежати, не рухаючись, було йому вже й ночами важко, їжа скоро перестала приносити йому будь-яке задоволення, і він зазвичай повзав задля розваги по стінах і стелі. (...) Але зараз він володів своїм тілом, зовсім не так, як раніше, і з якої б висоти він не падав, не робив собі ніякої шкоди. Сестра відразу помітила, що Грегор знайшов нову розвагу - адже, повзаючи, він скрізь залишав сліди клейкої рідини, - і вирішила надати йому якомога більше місця для цього заняття, винісши з кімнати меблі, що заважали йому повзати, тобто насамперед скриню й письмовий стіл. Але вона не могла зробити це одна, тому сестрі нічого не залишалося, як одного разу, у час відсутності батька, привести матір. Та попрямувала до Грегора з вигуками схвильованої радості, але перед дверима його кімнати замовкла. (...)

- Заходь, його не видно, - сказала сестра й певно повела матір за руку. (...)

Вони спустошували йому кімнату, забирали все, що він любив; скриню, у якій лежав лобзик та інше начиння, уже винесли; тепер зрушили з місця письмовий стіл, що за довгий час міцно вгруз у підлогу, за цим столом Грегор працював, як був студентом торговельної академії, готував уроки, коли навчався в реальному училищі, чи навіть, як був ще школярем, - тепер він справді не мав більше часу думати про добрі наміри матері та сестри, він, власне, майже забув про їхню присутність, бо вони потомилися й працювали мовчки, тільки чути було важкий тупіт їхніх ніг.

I він вискочив з-під канапи - мати й сестра саме відсапувались у вітальні, спершись на письмовий стіл, - і заметушився по кімнаті, не знаючи, що йому найперше рятувати. Тоді він побачив портрет дами в хутрах, що висів на порожній стіні, він мерщій виліз на стіну й притиснувся до скла, що приємно холодило гарячий живіт. Голову Грегор повернув до дверей вітальні, щоб бачити, як заходитимуть мати й сестра. Вони довго не відпочивали й швидко повернулися; Грета підтримувала рукою матір і майже тягла її.

- Ну, а тепер що ми винесемо? - мовила вона й оглянулася.

Раптом її погляд зустрівся з Грегоровими очима. Певно, тільки присутність матері стримала її, вона нахилилась до неї, щоб не дати їй глянути на стіну, і, не подумавши, сказала тремтячим голосом:

- Може, повернемося краще до вітальні?

Грегор одразу все збагнув: сестра хотіла повести матір у безпечне місце, а тоді зігнати його зі стіни. Ну, нехай тільки спробує! Він сидить на портреті й не віддасть його нізащо. Швидше стрибне сестрі на голову.

Але Гретині слова занепокоїли матір, вона відступила вбік, побачила величезну руду пляму на квітчастих шпалерах і, ще навіть не усвідомивши, що то Грегор, скрикнула грубим, різким голосом: "Боже, Боже!" - і з розпростертими руками впала, мов нежива, на канапу.

- Ну, стривай же, Грегоре! - сказала сестра, злісно глянувши на нього, і погрозила кулаком.

Відколи Грегор перевтілився в комаху, це були перші слова, з якими сестра звернулася безпосередньо до нього. (...)

Тепер Грегор був зачинений від матері, що через нього, може, лежить при смерті; двері він не насмілювався відчинити, щоб не злякати сестру, якій не можна відійти від хворої; йому тепер нічого не залишилося, як чекати; і, щоб не так страждати від докорів сумління й сумних думок про матір, Грегор почав лазити по кімнаті. Він облазив усе - стіни, меблі, стелю, і врешті, коли вже вся кімната почала крутитися перед його очима, а легше не стало, у відчаї кинувся зі стелі просто на великий стіл. (...)
(Переклад Євгена Поповича) КОМПЕТЕНТНОСТІ
Обізнаність.1. Чому оповідання називається "Перевтілення"? 2. Доведіть, що це не фантастичний, а метафоричний твір. Читацька діяльність. 3. Прочитайте "Перевтілення".Складіть цитатний план твору відповідно до розвитку сюжету і змін персонажів. 4. "Яка все ж таки відразлива ця історія!" - написав Ф. Кафка Ф. Бауер після завершення оповідання "Перевтілення". Що, на вашу думку, викликає відразу в оповіданні? Чи пов'язано це тільки з фізичними змінами героя? 5. Знайдіть у творі натуралістичні деталі. Яку роль вони виконують у тексті? 6. Порівняйте образи героїв Грегора Замзи та Акакія Акійовича ("Шинель" М. Гоголя). Що єднає цих персонажів? Людські цінності. 7. Опишіть стосунки, ставлення одне до одного в сім'ї Грегора Замзи до його перевтілення та після. Як ви вважаєте, що було втрачено в родині? Комунікація. 8. Дискусія на тему "Причини та наслідки трагедії Грегора Замзи". Ми - громадяни. 9. Які питання, порушені Ф. Кафкою, актуальні для нашого часу? Сучасні технології. 10. За допомогою Інтернету встановіть, що означає слово комівояжер і коло його обов'язків. Поясніть, чому саме цю професію обрав Ф. Кафка для свого героя. Творче самовираження. 11. Кафкіанський світ - це поняття використовується в літературознавстві як характеристика художньої дійсності, створеної митцем. Доберіть 5-6 прикметників для означення світу в оповіданні "Перевтілення". 12. Письменник К. Бранд написав оповідання "Зворотнє перетворення Грегора Замзи" (1916), у якому він уявив, що могло б статися з героєм, якби той не помер. Придумайте власний сюжет - продовження історії Ф. Кафки. Лідери та партнери.13. Поділіться на групи й підготуйте повідомлення на теми "Ф. Кафка і Прага", "Ф. Кафка і батько", "Малюнки Ф. Кафки", "Твори Ф. Кафки в кіно, театрі, образотворчому мистецтві". Довкілля і безпека. 14. Визначте художні деталі, які свідчать про те, що Грегору Замзі було небезпечно жити в навколишньому світі. Поясніть глибинні причини цих небезпек.Навчаємося для життя. 15. Уявіть, як би поставилися до вас ваші рідні й близькі люди, якби з вами відбулося перевтілення, як із Грегором Замзою. Що б ви хотіли (уже зараз) змінити в стосунках зі своїм оточенням?

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.description
Війна завела нас у лабіринт із кривими дзеркалами. Ми шкандибаємо від однієї оманливої перспективи до іншої, збиті з глузду лжепророками й шарлатанами, які своїми дешевими рецептами щастя лише затуляють нам очі й закривають вуха, а ми через дзеркала дедалі більше падаємо в темну прірву, ніби у відчинений люк.

# data[].attributes.headline
Ознайомтеся з життєвим і творчим шляхом Ф. Кафки за презентацією

# data[].attributes.subject
Ознайомтеся з життєвим і творчим шляхом Ф. Кафки за презентацією

# data[].attributes.headline
Відеопрезентація "Перевтілення"

# data[].attributes.subject
Відеопрезентація "Перевтілення"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Розділ 2. Ф. Кафка. «Перевтілення» (підготувала Л.П. Юлдашева)

# data[].attributes.headline
Експрес-урок

# data[].attributes.subject
Експрес-урок

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес-урок 2. Франц Кафка (автор – головний редактор журналу "ЗЛ" Дмитро Лебедь)

# data[].attributes.attachment_link.title
Епіграф Кафка

# data[].attributes.body
1. Життя і творчий шлях Ф. Кафки. Зображення відчуження особистості в новелі «Перевтілення».
2. Образ Грегора Замзи: проблемність, метафоричність, символічність.
3. Розкриття у творі світового буття як абсурдного. Особливості композиції, функції фантастики.
4. Характерні риси стилю Ф. Кафки, поєднання реалістичних і міфологічних елементів у гротескному світі