# data[].attributes.headline
Саграда Фамилија

# data[].attributes.subject
Саграда Фамилија

# data[].attributes.body
Највећи утисак из Барселоне на мене је оставила Саграда Фамилија као најимпресивнија грађевина Антонија Гаудија. Она је такође једна од највећих и најимпозантнијих грађевина у целом граду. Изградња овог ремек дела почиње у 19. веку а траје и дан данас. Црква Саграда Фамилија или Света породица представља симбол Барселоне и такође представља највиши архитектонски израз Каталонског модернизма. Гауди је на овом пројекту радио 40 година, последњих 15 година живота је радио искључиво на њој. Мени се доста свидело то што је симболизам доста укључен у градњу као и  гаудијево размишљање да људско стварачаштво не сме да се такмичи са божијим па је централна кула катедрале нижа за метар од околних брда. Ова црква има 18 торњева и сваки има своју симболику. Гауди је умро 1926. године а сахрањен је управо тамо где је посветио свој живот. Предвиђа се да ће градња цркве бити завршена до 2026.године.
Невен Черкез IV5

# data[].attributes.body
Венеција  је прелеп град на обали Јадранског мора.То је приморски град и посебан је због тога што се у њему не обавља обичан саобраћај, већ се цео саобраћај заснива на вожњама гондолама и бродовима.

Историја Венеције започиње од када је она била покрајина Венето, њени први познати становници били су Венети, а касније је цела покрајина пала у руке Римљана.Република Венеција је основана 697. године, након пропадања Римског царства, од стране људи који су побегли од германских инвазија. Људи су бежали са копна на мала острва у лагуни, која су била тешко доступна и лака за одбрану. Република је у почетку била под утицајем Византијског царства, али се постепено осамостаљивала.

Током векова, Република Венеција је доминирала трговачким путевима на Средоземном мору, од Азије до Африке. Постала је богата трговачка република, дом богате трговачке класе.

Уз комерцијални успех, Венеција је била и водећа војна сила, чије су се територије шириле од северне Италије до Грчке. Земље, које су некада биле у власништву Венеције, сада припадају седам различитих земаља.  препознатљиве су по њеном симболу: лаву Светог Марка.

Венецију красе бројне цркве, међу којима су Црква Светог Марка, Санта Мариа дела Салуте,  затим разни мостови и канали, међу којима је туристима најпознатији мост Риалто.

Догађаји по којима је Венеција позната широм света јесу Венецијански Филмски Фестивал и Венецијански карневал. Венецијански карневал задужен је за то што Венецију посматрамо као прелепу шарену маску, разних украса, перја... Маске различитих облика и боја продају се широм Венеције.
Анђелија Средовић IV-4

# data[].attributes.body
Република Венеција је основана 697. године, након пропадања Римског царства, од стране људи који су побегли од германских инвазија. Људи су бежали са копна на мала острва у лагуни, која су била тешко доступна и лака за одбрану.

Од тада је Република трајала више од миленијума до 1797. Република је у почетку била под утицајем Византијског царства, али се постепено осамостаљивала.

Током векова, Република Венеција је доминирала трговачким путевима на Средоземном мору, од Азије до Африке. Постала је богата трговачка република, дом богате трговачке класе.

Уз комерцијални успех, Венеција је била и водећа војна сила, чије су се територије шириле од северне Италије до Грчке. Земље, које су некада биле у власништву Венеције, сада припадају седам различитих земаља: Италији, Словенији, Хрватској, Црној Гори, Албанији, Грчкој и Кипру. Лако је препознати земљу у власништву Венеције по њеном универзалном симболу: лаву Светог Марка.

Stefan Nikolic IV5

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
Boats and boating--Equipment and supplies

# data[].attributes.body
Венеција је приморје фантастични град на обали Јадранског мора.То је приморски град и посебан је баш због тога што се у њему не обавља обичан саобраћај, већ се цео саобраћај заснива на вожњом гондолама и бродовима.
Историја Венеције започиње од када је она била покрајина Венето, њени први познати становници били су Венети, а касније је цела покрајина пала у руке Римљана.
Венецију красе бројне грађевине, цркве, међу којима су Црква Светог Марса, Санта Мариа дела Салуте,  затим разну мостови и канали, међу којима је туристима најпознатији мост Риалто.
Догађаји по којима је Венеција позната широм света јесу Венецијански Филмски Фестивал и Венецијански карневал.Венецијански карневал задужен је за то што Венецију посматрамо као прелепу шарену маску, разних украса, перја... Маске различитих облика и боја продају се широм Венеција, на сваком ћошку постоји по један продавац маски. Немогуће је да неко ко је у Венецији из ње оде без маске. Маске на себи имају звончићи које можемо повезати са Лазаревић суботом, док симболика перја зависи од боје перја, па тако розе перје повезујемо са складом, хармонијом, плаво повезујемо са заштитом и духовношћу, црвено је на пример симбол снаге и сигурности... Само перо као перо можемо повезати са слободом које птице поседују.
Венеција град пице, пасте и доброг мира за собом носи и тужне и лепе приче. Засигурно је град који се мора поново посетити уколико до тада не буде под водом као што круже приче.
Сара Андрејић 4-5

# data[].attributes.body
Монако, или званично Кнежевина Монако је је друга најмања држава на свету, после Ватикана и најмања држава западне Европе. Налази се на Азурној обали Средоземног мора  и граничи се  са Француском. Велики број туриста привлаче коцкарнице, које су главни извор прихода. Грађанима кнежевине држава не даје порез, због чега се у Монако доселио велики број људи који настоје да избегну порезе у својим државама.
Значајну улогу у историји Монака свакако је одиграла породица Грималди која је владала Монаком од 1295. до 1509, када је Монако пао под француску власт, да би након краћег периода био враћен Грималдијевима.
Држава Монако се састоји из четири историјска дела: Фонтвил, новији део државе, Монако, стари град, Кондамен, захвата део луке и Монте Карло, где се налазе казино и луксузни хотели.
Најгушће је насељена држава, чак 17,500 становника по киклометру квадратном.
Незапосленост је 0%.
Грађанима Монака је забрањено коцкање у казину.
Најскупљи ресторан на свету налази се управо овде- Luj XV.
Игор Прокић 4-5

# data[].attributes.attachment_caption
Михаило Цонић 4-5

# data[].attributes.headline
Краљевина Монако

# data[].attributes.subject
Краљевина Монако

# data[].attributes.body
На нашој ескурзији дестинација која је оставила најбећи утисак на мене је Краљевина Монако. У повратку из Барселоне у вечерњим сатима свратили смо на кратко до Монака. Прва дестинација коју смо посетили је био Стари Град Монака ту смо видели фамозни акваријум. Онда смо отишли до катедрале Монака, слушали смо разне приче о њој. Следећа је била позната палата Монака која ке светлела у разним бојама. Одатле смо отишли до видиковца који је имао поглед на невероватни Монте Карло. Поглеф је био невероватан са пуно јахти, светала и гламура. На крају смо добили слободно време у центру Монака где смо видели Гранд Касино и Хотел де Пари, мноштво аутомобила и добрих ресторана.

# data[].attributes.body
Ovaj muzej se nalazi u gradu Figeres koji se nalazi blizu Barselone. Salvador Dali je bio španski nadrealistički umetnik. Jedan od najpoznatijih umetnika 20. veka. Bio je slikar, vajar, scenograf, glumac i pisac.
Bio je opsednut oblikom jaja. Na vrhu zgrade njegovog muzeja se, zbog njegove opsednutisti, nalazi 4 ogromna jaja. Takodje je bio opsednut govnima. Trazio je da bude sahranjen u muzeju tako da svi šetaju po njemu a i tako da cevi kanalizacije prolaze tačno pored njegovog groba. Hteo je da svi gaze po grobu iz razloga što je on ceo život gazio po ljudima pa je sad vreme da ljudi gaze po njemu. Bio je opsednut i ženskim oblinama, pa se tako u prvoj prostoriji njegovog muzeja nalazi skulptura veoma obdarene punije žene. Iako se većini ovaj muzej nije svideo, meni je bio omiljeno mesto koje smo posetili.

# data[].attributes.headline
Садрада Фамилија

# data[].attributes.subject
Садрада Фамилија

# data[].attributes.body
Саграда Фамилија или Света Породица је црква у изградњи која се налази у Барселони. Она је Католичка црква. Почетак изградње је почео 1882. године, када ју је као пројекат преузео Гауди. Радио је на њој јако дуго, цео живот, последњих његових 15 година живота радио је само на њој. Када је преминуо, сахрањен је уораво тамо, где је посветио свој живот. Она припада Унеску као и парк Гуељ који се налази у близини. Претпоставља се да ће се црква завршити до 2026. године. Када се буде довршила, биће највиша црква ~175,5 метара. Та потреба за одласком граћевина у висину, представља човеково приближавање Богу. Има 18 торњева и сваки има своју симболику. 12- као 12 Апостола, 4- за 4 јеванђелисте, и по један торањ за Блажену Девицу Марију и Исуса Христа. Рађена је у готичком стилу. Утицала је на даљу изградњу осталих будућих грађевина.
Иконија Стајковић 4/5

# data[].attributes.headline
Градови са екскурзије

# data[].attributes.subject
Градови са екскурзије

# data[].attributes.body
Барселона је, као што је и очекивано, оставила сјајан утисак. Препуна је уметничких дела Антонија Гаудија, од којих се свакако највише издваја Црква свете породице. Ипак, посебан утисак оставила је Готска четврт, као и главна улица - Рамбла. Барселона одише слободом и топлином, а свака зграда делује као да има историју иза себе.

Иако смо у Верони било веома кратко, задивио ме је колосеум, из којег скоро да сам могао да чујем крике гладијатора.

На самом крају, морам споменути и Венецију, краљицу Источног Средоземља. Њено раскошно богатство и величанство могу се најбоље осетити покрај Дуждове палате, на Тргу Светог Марка.

Лазар Ђокић, 4-6

# data[].attributes.headline
Кнежевина Монако

# data[].attributes.subject
Кнежевина Монако

# data[].attributes.body
Највећи утисак на мене оставио је Монако. Монако је друга најмања држава на свету која се налази на Азурној обали 15 километара од Нице.
Назив ове државе потиче од грчких досељеника који су давно насељавали ове просторе. Овим просторима су живели многи народи и освајачи попут Цезара и Барбаросе. Значајну улогу у историји Монака је одиграла породица Грималди која је владала Монаком од 13. до 16. века када је Монако пао у француску власт, да би на крају била поново враћена породици. Монако је добила самосталност 1886. године када је направљен ,,Француско-Монегашки уговор''. У кнежевини живи око 65.000 становника. Монако је познат по својим коцкарницама и траци Формуле 1. Траса ове трке састоји се од наглих заокрета, узвисина и уских делова који чини једном од најтежих трка Формуле 1. Уколико желите да постанете грађанин ове кнежевине, морате или да се родите у Монаку или да имате минимум десет милиона долара на свом рачуну у сваком моменту.
Богдан Радовић 4-5

# data[].attributes.body
Санта Марија дела Салуте (ital. Basilica di Santa Maria della Salute ili Salute) је позната црква у Венецији и представља један од симбола тог града. Базилика Santa Maria della Salute се налази одмах са друге стране Великог канала од чувеног трга Светог Марка и Дуждове палате.

На основу пропорција спада у мање венецијанске цркве са складним односом архитектонских елемената. Црква има осмоугаону основу, с великим куполама и представља ремек-дело барока. Фасада од истарског камена представља спој истока и запада, односно представља комбинацију класичне и византијске уметности.

Градњи цркве предходила је пандемија куге у којој је умрло две трећине становништва. У знак захвалности за крај пандемије, управа Венеције је решила да подигне цркву посвећену Богородици. Градња је трајала 50 година.

Базилика је изграђена у облику октаедрона. Унутрашњост базилике крије право мало богатство. Ту су ремек дела Тицијана, статуа Донатела и још многа друга важна уметничка дела.

Црква је послужила као уметничка инспирација многим сликарима, а песник Лаза Костић је написао своје ремек-дело Santa Maria della Salute инспирисан естетским квалитетима цркве.

Aна Живковић IV-5

# data[].attributes.headline
Arena di Verona   - Римски амфитеатар у Верони

# data[].attributes.subject
Arena di Verona   - Римски амфитеатар у Верони

# data[].attributes.body
Верона Арена (Arena di Verona) је римски амфитеатар у Верони, који је познат по оперским представама незаборавних извођача. Ово је један од најбоље очуваних античких објеката ове врсте.

Објекат је изграђен неколико деценија пре нове ере, на локацији која је у то време била изван градских зидина . Данас се налази  у центру Вероне на тргу Бра. У римско доба, арена је имала места за преко 30.000 гледалаца, а служила је за гладијаторске борбе и друга такмичења. Након потреса у 1117. години, највећи део спољног прстена арене био је уништен, а она је служила као каменолом за изградњу средњовековне Вероне.  Прве интервенције како би се Арени вратила намена, почеле су током ренесансе. Захваљујући изузетној акустици , ово здање се од 1913. године користи за музичке наступе.

Ана Живковић IV-5

# data[].attributes.body
Саграда фамилија (La Sagrada Família) или Света породица  представља симбол Барселоне, а уједно и најпознатије дело чувеног каталонског архитекте, Антонија Гаудија.

Катедрала представља и највиши архитектонски израз Каталонског модернизма, иако је пре него што је Гауди преузео на себе њено конструисање, изградња катедрале започета у неоготском стилу. Гауди је на пројекту радио 40 година, а својих последњих 15 година живота је радио искључиво на том пројекту.

То колико је Гауди укључивао сопствену веру и љубав према животу, Барселони и архитектури у свој рад, као и то колико је водио рачуна о симболизму, доказује и податак да је централну кулу Саграде Фамилије дизајнирао тако да буде за метар нижа од Монжуик брда у Барселони. Наиме, веровао је да људско стваралаштво не сме да се такмичи са Божијим, те није хтео да његово дело буде више од брда.

Гауди је умро 1926. године, а на цркви је рад настављен до данашњих дана. Занимљиво је да је њено пројектовање  трајало дуже од пројектовања Пирамиде у Гизи. Када буде завршена, катедрала ће као што је Гауди и замислио имати 18 торњева; по један за сваког еванђелисту,  један за сваког апостола и два највиша ће симболизовати Исуса и Богородицу. Иако још увек недовршена, она фасцинира својом лепотом и аутентичним дизајном.

Ана Живковић IV-5

# data[].attributes.body
Najveći utisak na mene ostavila je Nica. Nica je glavni grad Azurne obale i predstavlja predeo koji je još od najstarijih vremena bio gusto naseljen, a to nam dokazuju predmeti pronadjeni u Grimaldijevoj pećini. Jedno vreme su prirodne pogodnosti ove oblasti koristili Grci, dok su je kasnije osvojili Rimljani. Ovaj grad je krajem 18.veka anektiran od Francuske, a početkom 19.veka pripao italijanskoj dinastiji Savoja. U Nici, u vreme posle Prvog svetskog rata bilo nekoliko srpskih kafana u kojima se tada hranilo srpsko stanovništvo.
U Nici postoje tri različita dela po izgledu a to su staru deo grada, novi deo grada i staro rimsko regionalno sedište- Simez.
Stari deo grada karakterišu uske, krivudave ulice i visoke kuće od kamena.
Mi smo obilazili novi deo grada koji se prostire pored obale u kojim smo svi bili oduševljeni.
Njegove odlike prestavljaju široke avenije dekorisane zelenim palmama, cvećem i travnjacima. Najlepše je bilo “ Englesko šetalište “ na kome su poređani najelitniji hoteli u Nici.
Teodora Pavlović 4/6

# data[].attributes.body
Venecija se danas predstavlja kao grad ljubavi, medjutim ne postoje dokazi o poreklu i samom nastanku grada Venecije. Smatra se da je grad nasumično naseljen od strane lokalne populacije iz okolnih gradova i naselja koji su bili primorani da beže pred najezdom germanskih plemena i Huna. Oblast kojoj je pripadala Venecija u to vrme se nalazila u sastavu Zapadnog rimskog carstva. Prvi izvori opisuju Veneciju kao ostrvo čiji su stanovnici živeli u kućama nalik “kućama morskih ptica” sa njihovim brodovima vezanim pored kuća kao da su “kućne životinje”. Isti izvori su tvrdili da je lokalno stanovništvo bilo skoro nerazvijeno u poređenju sa okolnim gradovima i da su pretežno živeli od pecanja ribe i proizvodnje soli. Ono što je sigurno jeste da je poreklo Venecije ostalo nepoznato i skriveno kao i to da je sam razvoj grada trajao jako dugo.

Posle ZRC oblast je menjala vlasnike npr. Goti, Lombardi, Franci i Vizantijci.
Zbog svog dobrog polozaja, Vemecija se konstano borila za trgovacku prevlast.
Mnogi poznati ljudi su rodjeni u Veneciji, kao sto je Antonio Vivaldi.
Mila Žuvela IV5

# data[].attributes.body
Ušuškana među palmama na severu Italije, u centru San Rema, nalazi se ruska pravoslavna crkva San Basillio. Svojim izgledom,otmenošću i gracioznošću,igrom boja i svojim kupolama ni jednog prolaznika ne ostavlja ravnodušnim. Njena istorija vezuje se za 1913. godinu kada je počela gradnja i nažalost do dana današnjeg nije u potpunosti završena. To je mali deo Rusije u Italiji. Velelepna gradnja, karakteristična ruska arhitektura. Telo crnogorskog kralja Nikole II Petrovića se nalazila u ovoj crkvi sve do 1989. godine. Njegova ćerka Jelena,poznata kao Jelena Savojska, bila je data za italijanskog kralja. O njihovoj ljubavi se pričaju legende,a ispred same crkve se nalaze njihove biste u čast voljenoj kraljici i njenoj porodici. Crkva ima dugu i burnu istoriju. Crna Gora je poklonila zvono ovoj crkvi. Kupole na samoj crkvi podsećaju na kupole koje se nalaze na zidinama Kremlja. Svojim šarmom i lepotom privlači veliki broj turista a takođe je i centar okupljanja pravoslavaca u ovom delu Italije.

Maša Milošević IV-4

# data[].attributes.headline
Саграда фамилија

# data[].attributes.subject
Саграда фамилија

# data[].attributes.body
Саграда фамилија
Симбол Барселоне црква Саграда Фамилија (Ла Саграда Фамилиа), уједно је и најпознатије дело чувеног архитекте Антониа Гаудија.

Саграда Фамилија је, са око три милиона посетилаца годишње најпосећеније туристичко место у Барселони, односно најпосећенија незавршена знаменитост на свету.

Конструкција структуре цркве Саграда Фамилија почела је давне 1882. године и у почетку, је замишљена као оличење неоготичког стила у архитектури. Годину дана након почетка конструисања, поверена је каталонцу и једном од најзначајнијих архитеката у историји – Антонију Гаудију. Познат као аутентичан и оригиналан, Гауди је остао веран свом карактеру и пројекат цркве у Барселони потпуно редизајнирао. Замислио је знамениту базилику која има 18 кула, а затим отпочео са њеном конструкцијом. Гауди је ретко када правио скице – најчешће је импровизовао на лицу места и тако градио праве архитектонске драгуље! Чак и ретке скице за које се сматра да су биле његове, уништене су у шпанском грађанском рату. Осим тога што овај податак фасцинира, он представља и један од разлога због којих конструкција цркве и даље није комплетирана.

Године 1926. Гаудија је ударио трамвај, а после пар дана један од највећих архитекти у читавој светској историји је и преминуо. Сахрањен је у недовршеној базилици Саграда Фамилија, његовом најважнијем пројекту.
Лука Вучић 4-6

# data[].attributes.body
Verona. Grad večne ljubavi. Ovo divno mesto smešteno je na severu Italije i predstavlja glavni grad italijanske provincije Verona u regiji Veneto. Ono što prvo asocira ljude na grad jeste priča zabranjene ljubavi izmedju Romea i Julije. Jedna od glavnih turističkih atrakcija Verone jeste kuća porodice Kapuleti, tj. Julijina kuca. Na kući se nalazi čuveni balkon na kom je po priči bila Julija, a u dvorištu nalazi se Julijina bronzana statua. Običaj je da turisti koji dodju u posetu ovde, treba da uhvate Julijinu dojku i tako zamisle želju koja bi potom trebala biti ostvarena. U Veroni se takodje pored Julijine, nalazi i Romeova kuća, kuća porodice Montegi još iz 13. veka, na kojoj je ispisana poznata rečenica: "O Romeo, Romeo, zašto si Romeo?" Na trgu Bra nalazi se amfiteatar Arena di Verona, treći po veličini u celoj Italiji. Arena je izgradjena od belog i roze krečnjaka jos 30. godine n.e. i mogla je da primi skoro 30 000 ljudi. Veliki deo amfiteatarskog prstena je uništen tokom zemljotresa 117. godine, ali je isto tako veći deo obnovljen tokom renesansnog preporoda. Arena je takodje poznata po sjajnoj akustici. Pored trga na kom se nalazi arena, centar grada nalazi se na trgu Delle Erbe. Ovaj trg nalazi se na preseku glavnih antičkih ulica pod pravim uglom - ulice cadro i decumanus. Središte trga zauzima šesnaestovekovni mermerni oltar Tribuna i najstariji spomenik grada, spomenik Madone koja u rukama drži svitak sa amblemom grada. Na ovom mestu nalazi se i srednjovekovna gradjevina Casa dei Mercanti i palata Mafei sa mermernim stubom sa krilatim lavom ispred nje. Još jedna od zaštitnih znakova Verone je Lambertijeva kula visoka 83m sa dva zvona. Trg Dei Sinjori i spomenik čuvenog italijanskog pesnika i tvorca "Božanstvene komedije", Dantea, takodje krase ovaj grad. Tu je i dvorac Sv. Petra, bivša austrijska kasarna, koji pruža prelep pogled sa brda nad Veronom.

# data[].attributes.body
Венеција је град и  чувено туристичко место у североисточној Италији на Јадранском мору.Венеција је изграђена на 118 острва у лагуни на ушћу реке Бренте у Венецијанску лагуну, са каналима уместо улица. Први становници били су племе Венети од кога је овај град добио назив. У 7 и 8 веку на овим просторима владала је Византијска власт. Венецијанска култура и уметност од 15 до 18 века има свој највећи развој у доба Ренесансе и Барока. Једне од најпознатијих градђевина су: црква Светог Марка, Санта Мариа дела Салуте, мост уздаха, Дуждева палата. Санта Мариа дела Салуте подигнута је у знак захвалности Богородици за крај куге. Она је била инспирација многимуметницима и песницима, међу којима је био и Лаза Костић који је и написао дело Санта Мариа дела Салуте. Сматра се да Венеција полако тоне и да ће за 100 година скроз потонути.

# data[].attributes.headline
Музеј Салвадора Далија

# data[].attributes.subject
Музеј Салвадора Далија

# data[].attributes.body
Салвадор Дали један је од најзначајнијих уметника 20. века, надреалистички стваралац који се бавио сликањем, писањем, глумом, сценографијом и вајањем. Дали је рођен и умро у истом каталонском граду Фигересу, у ком се данас налазу мизеј Салвадора Далија који је основан 28. септембра 1974. године. У самом центру града Фигерес налази се необичан објекат којим доминира црвена тврђава са кулом Торе Галатеа- омаж Далијевој жени Гали. На врху тврђаве се налазе нестварно велике скулптуре белих јаја и златне статуе које подсећају на награду Оскар.

Велики утицај на овог уметника оставило је познанство са чувеним психо аналитичарем Фројдом, тако да су многи његови радови различите илузије надреалног. На пример, слика наге Гале са квадратним пејзажом који уствари чредставља портрет Абрахама Линколна. Управо због тих надреалних мотива, многи Далијеви радови подсећају на визије снова. "Искушење Светог Антонија" приказује коње и слонове дугих ногу, "Постојаност памћења" где се часовници у првом плану слике топе и цуре.

Музеј се састоји од два омплекса. Свака просторија у музеју је уметничко дело по себи. У музеју се налазе слике и предмети из свих Далијевих фаза. Многе зидове и плафоне просторија красе мурали. Собе од редног броја 1 па до редног броја 18 су дизајниране од Салвадора Далија лично, док су собе од 19 до 22 резултат прогресивног ширења капацитета музеја. У кружном дворишту музеја се налази црни кабриолет чија су стакла затамњена и стварају утисак да киша почиње да пада. Ту се налази и статуа плодне Венере за коју је као инспирација послужила његова супруга, сарадница и муза-Гала.

Слике Салвадора Далија које красе зидове музеја инспирацију су нашле у уметничком правцу чији је Дали био протагониста. Поставка музеја прати читав рог Далијевог стваралаштва, од мотива из свакодневнице, преко надреалних слика топљених сатова, жирафа и уврнутих приказа човека у надреализму.

У склопу зграде музеја, испод придземља, налази се гроб Салвадора Далија, са надгробним спомеником као и датумом рођења и смрти.

Башић Анђела 4/5

# data[].attributes.body
Неоспорно је да се Ница сматра главним градом Азурне обале. Смештена је на обали између Кана и Монака.
Састоји се из три различита дела: стари део града, Симез и нови део града.
за стари део града карактеристичне су медитеранске одлике: уске улице, високе, камене куће…
Симез је старо римско средиште.
Нови део града простире се дуж обале. За њега су карактеристичне цвећаре и широке авеније.
Ница је раније била зимско одмаралиште, међутим енглеска елита почела је тамо да долази за време сунчаних дана. Њихов тен добијен током тих одмора постао је нови тренд лепоте, па тако и Ница, као дестинација добија на значају и лети. Захваљујући томе и настаје нови део града и једно од најлепших шеталишта.

Тамара Лијескић 4-5

# data[].attributes.body
Црква Санта Марија дела Салуте је црква у Венецији и један од симбола града, смештена на уском Царинским рту који лежи на улазу у Канал Гранде, преко пута трга Светог Марка. Венецијанци је једноставно зову Салуте.

Изградња је започела 30-их година 17. века као захвалност Девици Марији за престанак епидемије куге.

Као и код многих венецијанских зграда, за изградњу Салуте користио се истријански камен и марморин. Изградња је трајала 50 година.

Унутрашњост је веома занимљива, препуна је Маријанског симболизма: велика купола представља Маријину круну, а осам страница цркве њене звезде. Истичу се Тизианова дела. Тинторетово уље на платну, "Свадба у Кани" , једно је од његових врхунских дела, а занимљиво је по томе што је на слици аутор приказао и самог себе. Тизиан је овој цркви подарио неколико врхунских дела, а истичу се три борбе: између Давида и Голијата, Каина и Абеља, Абрахама и властите савести.

Црква је послужила као уметничка инспирација сликарима као што су Вилијам Тарнер, Џон Сингер Сарџент, Франческо Гаурди и Камалето. Лаза Костић написао је своје ремек-дело "Санта Марија дела Салуте" инспирисан естетским квалитетима цркве.

Башић Анђела 4/5

# data[].attributes.body
Park Guelj je umetnička tvorevina poznatog španskog - katalonskog arhitekte, Antonia Gaudija. Projektovao ga je od 1900. do 1914. godine, sa ciljem da bude kombinacija stambenih područja i vrtova baš kao tada poznati urbani zeleni vrtovi u Engleskoj. Prostire na 17,18 hektara a nalazi se u gornjem delu Barselone na brdu El Karmel. Park je dizajniran sa mnoštvom interesantnih i nesvakidašnjih detalja poput stubova i skulptura ukrašenih mozaikom od polomljenih keramicnih plocica, mnoštvom drveća, talasastih oblika i boja. Dva ključna mesta u parku su velika terasa okružena klupom zmijskog oblika, koja je zapravo i klupa "savršene proporcije ljudskog tela" i fontana sa skulpturom guštera ukrašenog šarenolikim mozaikom.

Adriana Stepanović

# data[].attributes.body
Венеција je град и чувено туристичко место у североисточноj Италији. Венеција је управно средиште покрајине Венето истоименог округа Венеције. Шире подручје Венеције било је насељено још у време праисторије. Први познати становници били су племе Венети. Историја Венеције започиње упадима и пљачкама варвара на простор римске империје, када становништво са суседног копна бежи на острва Венецијанске лагуне. Од 9-12 века се подижу и најважније грађевине града: Црква светог Марка, стара дуждева палата, градски арсенал, трасирају се канали и утврђују острва. На врхунцу моћи, у позном средњем веку, Венеција је имала 3.300 бродова и 36.000 морнара. Градом је влада аристократија која је бирала дужда као изборног владара. Град је у то време постаје и седиште науке и уметности, а градска управа је била међу најорганизованијим у тадашњем свету. У 15. веку почиње стагнација, а затим и опадање значаја и моћи Венеције и Млетачке републике. Први разлог је био опадање значаја Истока и пропаст Византије. И поред тога Венеција је остала важно трговиште и занатско средиште Европе све до касног 18. века, а венецијанска култура и уметност тек у овом добу започињу свој највећи развој и процват у време ренесансе и барока. Нагли суноврат Венеције десио се пропашћу и укидањем 1000-годишње Млетачке републике од стране Наполеона 1797. године миром у Кампоформију. Током Наполеонових ратова Венеција је била део његове Краљевине Италије, да би потом била део Ломбардо-Венеције, вазалне државе Хабзбуршке монархије. 1866. године Венеција и околина су придружени новооснованој Краљевини Италији.
Ања Максимовић 4-4

# data[].attributes.body
Саграда Фамилија или Света породица је црква у изградњи која се налази у Барселони, Каталонија, Шпанија, ремек-дело Антонија Гаудија.

Базилику Саграда Фамилија је првобитно дизајнирао архитекта Франциско де Паула дел Вилар, који ју је замислио као неоготичку богомољу. Изградња је почела 1882. године, али је Гауди преузео радове годину дана касније. Гауди је пре смрти успео да види само завршен звоник посвећен апостолу Варнави. Његов гроб се налази у подземном делу базилике.

Гаудијев план изградње рађен је у фазама и он није журио да га заврши током свог живота, зато су његове скице директне и организоване тако да ко год настави посао после њега може да их разуме и да завршној обради дода лични печат.

Стил катедрале, поред готичких елемената, комбинује сецесијске форме које преносе прелепу слику природе. Његови унутрашњи стубови су у великој мери инспирисани дрвећем и његовим кретањем.

Гаудијев оригиналан дизајин указује на укупно осамнаест торњева, који у растућој висини представљају висине Дванаест апостола, Девице Марије, четири еванђелиста и, највиши од свих, Исуса Христа.

Теме кроз разне декорације укључују речи из литургије. Торњеви су украшени речима као што су "Хосана" , "Екцелсис" и "Санктус". Велика врата фасаде Персије репродукују одломке Исусових мука из Новог завета на разним језицима, углавном каталонским. Фасада Славе треба да буде украшена речима аполстолске вероисповести, док њена главна врата репродукују читаву Годподњу молитву. Три улаза симболизују три врлине: Веру, Наду у Љубав, свака од њих је посвећена делу Христовог живота. Фасада Рођења је посвећена његовом рођењу, постоји и чемпрес који симболизује дрво живота. Фасада Слава је посвећена његовој слави. Фасада Пасије је симбол његове патње. У апсиди се налази католичка молитва "Здраво Маријо". Целокупна Саграда Фамилија је симбол Христовог живота.

Базилика није направљена да прија свачијем укусу, а посебно је био критички настројен Џорџ Орвел, који је једном приликом рекао да је то ,,једна од најгуснијих грађевина на свету". Када буде завршена, предвиђа се 2026. године, постаће највећа верска грађевина у Европи.

Башић Анђела 4/5

# data[].attributes.body
U povratku iz Barselone svratili smo na kratko u kneženevinu Monako, najprestižniju destinaciju na svetu i još poznatu kao igralište milijardera.

Monako je na mene ostavio najsnažiji utisak jer sam veoma dugo sanjao o tome da posetim ovo mesto. Čim smo došli u Monako prvo smo posetili stari grad i palatu.

Odatle smo otišli do vidikovca gde je pogled na Monte-Karlo oduzimao dah.

Grad je izgledao jako mali ali sa jako puno dešavanja. Autobusom smo se vozili istim ulicama kroz koje prolazi traka Formule 1.

Zatim smo došli smo do poznatog harpina gde smo mogli videti razne sportske automobile.

Poslednja destinacija je bila centar Monaka. Videli smo trg gde su parkirani skupoceni automobili, famozni kazino i jedan od najpoznatijih hotela na svetu Hotel de Paris.

Ovo destinacija mi se jako dopala i žao mi je što ovde nismo proveli više vremena.
Jovan Petrovic 4-5

# data[].attributes.body
Краљевина Монако је смештена ма југоистоку Француске и важи за најјпрестижнију државу у Европи. Поред погледа који одузима дах са врха прелепог видиковца на улазу у државу, на улицама Монака дах одузимају невероватна кола. Од класичних ферарија и мерцедеса који су стандард у Монаку могу се видети и специјално дизајнирана кола само за вожњу кроз ову државу, а нађе се и по који фијат. Да бисте постали становник ове држабе и добили њено држављанство у сваком моменту ма рачуну морате имати минимум десет милиона долара, што је још један од приказа богатства и предтижа државе. Још једна главна атраквија била је казино. Прилаз казину окружен је невероватним и несвакидашњим возилима. Улазак у казино красе светла и лампице свакаквих боја а унутар казина чека вас лепота апарата и осталих игара на срећу.
Ilija Savić IV-5

# data[].attributes.body
Ла Бокерија је живописна пијаца, смештена у срцу Ла Рамбла улице, најпознатије улице у Барселони. Препуна је  свежег воћа и поврћа из целог света, рибе, меса, морских плодова, слаткиша, ресторана и тапас барова. Датира из 13. века. Смештена је у близини луке. Једна је од најлепших и најпознатијих светских пијаца. Пијаца је направљена тако да су тезге крцате, са лепо изложеном робом, продавци су изузетно љубазни, ни мало нападни. Посета овом месту је нешто после чега вам се утисци слежу дуго, а укуси памте.
Наталија Рњаковић IV/5

# data[].attributes.headline
Саграда Фамилија

# data[].attributes.subject
Саграда Фамилија

# data[].attributes.body
Саграда фамилија или Света породица је ремек-дело Антонија Гаудија у Барселони. То је римокатоличка базилика направљена у готском стилу. Већина Гаудијевих скица и пројеката цркве била је уништена за време Шпанског грађанског рата.  Гауди је на пројекту радио 40 година, а последњих 15 година је искључиво радио на том пројекту. Рекао је да ће њена висина бити индентична висини брда Монжуик, и да ће се њен врх видети из сваког дела Барселоне. Изгледао је јако лоше, одрпано, јер се максимално посветио изградњи свог ремек-дела. Сваког јутра је ишао на градилиште како би видео како радови напредују. Испред цркве се налазила трамвајска пруга.  У жељи да сазна како црква изгледа из жабље перспективе, Гауди је легао и тада га је прегазио трамвај. Одведен је у болницу за сиромашне, са јако ложим условима, где умире након три дана. Од тог дана трамваји више ту не пролазе. Изградња цркве је настављена и њен завршетак је планиран 2026. године, на стогодишњицу Гаудијеве смрти.

Саграда  фамилија представља заправо Библију. Куле представљају апостоле, јеванђелисте и Исуса. Оне се разликују по величини и положају. Свака фигура, сваки улаз у цркву има своју причу и значење.
Наталија РњаковићIV/5

# data[].attributes.body
Историја

Венеција је јединствен град, изграђен на 118 острва у лагуни, на ушћу реке Бренте у Венецијанску лагуну, са каналима уместо улица, премошћених са177 мостова. Шире подручје Венеције је било насељено још у доба праисторије. Први становници били су племе Венети, од ког је овај град добио назив „Венеција“. У 7. и 8. Веку овде постоји Византијска власт, везана за Цариград морем.

Култура

Венецијска култура и уметност од 15. До 18. Века започињу свој највећи развој и процват у време Ренесансе и Барока. Грађевине и споменици чине амбијенталну целину овог града. То су: Дуждева палата, црква Светог Марка, музеји, Мост уздаха, црква „ Santa Maria della Salute“.

1.Мост уздаха- изграђен у 17. веку наменом повезивања старог затвора, смештеног у Дуждевој палати, и новог одмах преко реке. Шетња мостом била је последњи поглед на слободу за многе затворенике који су ишли на погубљење. Са моста су уздисали гледајући спољашњи свет и своје неутешне даме које су остављали за собом.

2. Црква „ Santa Maria della Salute“- подигнута је у знак захвалности Богородици, за крај куге у којој је две трећине становништва изгубило живот. Црква је послужила као уметничка инспирација многим сликарима и писцима, а међу њима је и Лаза Костић, који је написао своје дело „ Santa Maria della Salute“.

Занимљивост

Венеција полако тоне. Сматра се да ће потонути за 100 година и да ће њена сутбина бити идентична судбини Атлантиде. На главног тргу Светог Марка за време повременог тоњења налазе се „мостићи“ преко којих прелазе људи. То је заправо једна од највећих атракција Венеције
Наталија РњаковићIV/5

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
Boats and boating--Equipment and supplies

# data[].attributes.body
Барселона је главни град покрајине Каталонија. Град  има око 3100000 становника. Красе га многа архитектонска дела велемајстора Антонија Гаудија. Неке од многих грађевина и места која красе  Барселону, a  то су: Саграда Фамилија, Парк Гуељ, кућа од костију...
Први трагови човека на територији на којој се данас налази Барселона датирају од пре 4000 година.
Барселона је била домаћин важним светским догађајима који су допринели томе да постане веома познат и посећен град.  Иако се базилика сматра делом Гаудија, њу је почео да гради Франсеск де Паул. Саграда Фамилија је направљена у Готском стилу. Црква и дан данас није завршена иако је почела са градњом давне 1882. Нажалост, након смрти Гаудија, већина његових скица је уништена у Шпанском грађанском рату (1936-1939). Црква има 18 торњева. 12 од њих представљају 12 апостола, 4 представљају четворицу јеванђељиста, један представља Девицу Марији и онај највиши је посвећен Исусу Христу. Парк Гуељ се налази на брду Ел Кармел у Барселони. То је дело великог Антонија Гаудија. Инспирисан је британским парковима, па зато и има реч парк у свом називу. Парк је украшен мозаиком од поломљених керамичких плочица. Такоће, у парку се налази столица која је тачно тако конструисана да када седнемо на њу она нам показује да ли имамо праву или криву кичму. Сам улаз у парк је бесплатан, али има неких делова где се улаз наплаћује попут Гудијеве куће. Сам град има има остатака римских зидина која се могу видети. Такође, сама катедрала има остатак римске цивилизације у свом подножју.

Aнастасија Симеуновић 4/4

# data[].attributes.body
Venecija je suštinski skup ostrva u Italiji, međusobno povezanih morskim putevima, mostovima i ukrašenim tim poznatim - skučenim ali detaljnim zgradama Zapadne Evrope. Začeta 421. godine, one je služila kao utočište za izbeglice iz obližnjih rimskih gradova kao što su Padua i Traviso, kao i izbeglica od Hunskog i Germanskog širenja. Sa 262,000 stanovnika i sa svim turistima, ima taj ''upakovani'' osećaj.

Građevine prate gotski stil arhitekture, koji se najviše primećuje kod zgrada kao što su crvka Santa Maria. Oštri, visoki i pažljivi  detalji kao i velike divne statue krase belu crkvu i čine je pravom lepotom. Sporedne ulice su obično veoma uske, a grad malo podseća na lavirint. Nije namenjen ovako visokom broju turista, ali je još uvek kompletno prohodan.

Glavni problem, ali ujedno i velika privlačnost, je to da grad povremeno ''tone''. U centralnom trgu se nalaze rampe i mostići koji služe za prelaženje poplava koje se dešavaju sa vremena na vreme. Razlog je to što je Venecija izgrađena na močvarnom tlu, a ono ne može podržati teške zgrade napravljene od kamena, za razliku od jednostavnih drvenih kuća koje su izgrađivane na početku. Taj problem je omogućio i jedno rešenje koje je preraslo u zaštitni simbol grada - gondole. Od isključivo prevoznih potreba na početku, umetnost pravljenja gondole je usavršavana vekovima, a sada čini poveći deo turističke strane industrije. Gondolske stanice se mogu naći svuda po Veneciji, pogotovo na obalnim delovima i blizu mostova.

Lično, Venecija mi je bila omiljena destinacija zbog privlačnosti potpuno funkcionalnog ostrvskog grada sa svojom posebnom kulturom koja je stara 15 vekova, a stil gradnje je među mojim omiljenim.

# data[].attributes.body
Барселона је главни град аутономне покрајине Каталонија. Град са околином има око 3100000 становника. Красе га многа архитектонска дела велемајстора Антонија Гаудија. Неке од многих грађевина и места која красе ову "Медитеранску лепотицу", како многи називају Барселону, су: Саграда Фамилија, Парк Гуељ, кућа од костију,... Саграда Фамилија је направљена у Готском стилу. Иако се базилика сматра делом Гаудија, њу је почео да гради Франсеск де Паул. Црква и дан данас није завршена иако је почела са градњом давне 1882. Нажалост, након смрти Гаудија, већина његових скица је уништена у Шпанском грађанском рату (1936-1939). Црква има 18 торњева. 12 од њих представљају 12 апостола, 4 представљају четворицу јеванђељиста, један представља Девицу Марији и онај највиши је посвећен Исусу Христу. Што се тиче Парк Гуеља, парк се налази на брду Ел Кармел у Барселони. Као што сам већ рекао и то је дело великог Антонија Гаудија. Инспирисан је британским парковима, па зато и има реч парк у свом називу. Сам улаз у парк је бесплатан, али има неких делова где се улаз наплаћује попут Гудијеве куће. Парк је украшен мозаиком од поломљених керамичких плочица. Такоће, у парку се налази столица која је тачно тако конструисана да када седнемо на њу она нам показује да ли имамо праву или криву кичму. То је то што се тиче ова два обележја Барселоне.Сам град има има остатака римских зидина која се могу видети. Такође, сама катедрала има остатак римске цивилизације у свом подножју.

# data[].attributes.body
Током овог седмодневног пута по Европи, најлепша места која смо посетили су Верона и Венеција. Верона коју красе огромне зидине некадашњег утврђења као и велики Колосеум, изграђени у доба Римљана(300 год. п.н.е), способан да прими и до 50 000 људи. Улице, чији је склоп остао непромењен још из тог времена, уз старе зидине савршено приказују античку Верону. Колосеум у ком су се немилосрдно борили робови и преступници за своју слободну остао је, после 2000 година, скоро читав. Она није имала значај међу осталим римским градовима па је зато и иза ње остало доста очуваних грађевина. С друге стране Венеција, град на води, сија својом лепотом архитектуре, прелепим тргом у центру као и најлепшом црквом, Санта Маријом. Запањујуће је како и од владавине римског царства, њихово главно превозно средство је брод, чамац којих има много, толико да се у неким деловима прави права саобраћајна гужва. Бројни мостићи са којих се може видети лепота готичке архитектуре су само делић Венеције. Свако ко посећује Италију мора да види ова два места.

# data[].attributes.attachment_caption
Слика која приказује само неке од статуа које су исклесане у фасаду Саграда Фамилије.

# data[].attributes.headline
Саграда Фамилија

# data[].attributes.subject
Саграда Фамилија

# data[].attributes.body
Саграда Фамилија, као једна од најимпресивнијих архитектонских подухвата Антонија Гаудија оставља снажан утисак на моје искуство из Барселоне. Једна од највиших и најуочљивијих грађевина у читавом граду, Саграда Фамилија је јасно видљива чак и са градског видиковца који је километрима удаљен од знаменитости. Изградња ремек-дела почиње негде у 19. веку и траје до дан данас, што још више придодаје вредности и фасцинацији овом чувеном објекту. Сматра се да је Гаудијева идеја, од почетка, била да се изградња никада не доврши како би успео да дочара не додирљивост небеса од стране обичног човека. На фасади су приказане многобројне фигуре које тумаче неке од најбитнијих догађаја везаних за Исуса Христа. Сва лица статуа на фасади су приказана са огорченим и жалосним изразима лица, челичне вилице римских војника у комбинацији са њиховим застрашујућим шлемовима и оклопима побуђују страховиту језу код посматрача. Гауди је изврсно успео да представи страх, ужас, бол и патњу тих догађаја радозналим посматрачима, као да је и сам Антонијо Гауди присуствовао свим тим кључним и трагичним дешавањима.

# data[].attributes.body
Barselona je pravi primer svetskog grada koji ne samo da odiše težinu cele Španije i njene istorije već i svi turisti i sve pridošlice čine nju kompletnom. Istorijski Barselona kao i cela Španije bile su pod uticajem više različitih civilizacija. Najuticajnice od njih su Rimsko carstvo i tadašnja arapska država, koja se prostirala čak od Male Azije do Pirinejskog poluostrva.

Gotska četvrt i Sagrada Familija pretstavljaju oličenje ovog grada.

Gotska četvrt je slična velikom broju gradova po Italiji. Taj stil uskih i nepravilnih ulica (kod nas poznatijim pod tursko-istočnjačkim stilom) odaje posebnu toploti i daje neujednačen osećaj dezorijentacije. Upuštanjem u šetnju kroz takav grad, bez vođenja računa o tome kuda idemo, ulice nas same dovedu do glavnih monjumenata.

Generalno u velikom broju gradova prvobitni oblik grada iliti stari grad je bio sastavljen sličnim stilom gradnje. Na primeru centra(starog grada) Verone i većine glavnih ostrva Venecije vidimo sličnost u staroj arhitekturi i strukturi ulica.

Francuska predstavlja na neki način prazan prostori izmedju Španije i Italije. Ona posebno odudara od arhitekture gradovi a i po načinu života. U noj se ne mogu sresti gradovi nalik Verone ili centra Barselone. Možemo reći da su Španija i Italija oličenje Mediterana.

Sagrada Familija je najvelelepnija i najspektakularnija građevina koju sam imao prilike ikada da vidim. Mnogobrojnost detalja odaje količinu vremena unetog da se stvori ovakav sevtski poduhvat. Imam osećaj da ispred nje mogu da stojim danima i svakim sledećim trenutkom mogu da uočim neki novi detalj koji od sada nisam.

Visoke pojedinačne kule po mom mišljenju potiču iz Islamskog(arapskog) sveta, kod Evroljana su više zastupljene stamene i niže kule.

# data[].attributes.body
Teodora Krsmanovic-
Religije i mitologije starih Grka i Rimljana
Izvor-https://images.app.goo.gl/2dgCYZeuJVcHn29r6
Prema grckoj mitologiji smatra se da je Afrodita Boginja ljubavi i plodnosti. Postoje dve verzije ove mitologije. Prema starijoj, Afrodita je bila cerka Boga Zevsa i Dione, a prema mladjoj verziji nastala je iz morske pene kada je Kron bacio u more Uranove genitalije. Temidine cerke hore su odvele Afroditu medju besmrtnike, ali je interesantno da je ona volela smrtnike, kao npr: Adonisa, Anhisa, Faetona i Buta. One koji su je zaduzili Afroditu je branila i stitila a one koji su joj se zamerili okrutno je kaznjavala. Smatra se da je Hermesu rodila Hermafrodita a Dionisu sina Prijapa

# data[].attributes.body
Hinduizam predstavlja drevnu azijsku religiju, koja se smatra jednom od najstarijih organizovanih religija na svetu, čiji početci datiru još od 15-og veka pre Hrista.Hinduizam se ne uklapa u ni u politeizam ni u monoteizam. Svaki vernik doživljava hinduizam na svoj način. Hinduistička verovanja su u rasponu od onih koji veruju u bezbrojne bogove i boginje koji su svi aspekti jednog Boga. Drugi pak veruju u Boga kao univerzalnu svest. Postoje čak i ateističke škole mišljenja unutar hinduizma.
Budizam je religija koju danas sledi oko 500 miliona ljudi širom sveta. Njegov naziv dolazi od reči bodhi, biti budan. Nastao je pre oko 2500 godina, kada se indijski princ po imenu Siddhattha Gotama, poznatiji kao Buda, u svojoj 35. godini probudio za stvarnost življenja.
Budizam (Buddha Śãsana - Budino učenje)
je filozofija i neteistička religija nastala na
severu Indije u 6. veku p. n. e.
• Osnivač budizma je Gotama Buda (560-
480 p.n.e.). Izraz “buda”znači
“prosvijetljeni”.
Budizam je veoma
razvijena religija u :
a) Indokini
b) Tibetu
c) Mongoliji
d) Kini
e) Koreji
f) Japanu
Budizam deli istinu na dve ravni - iskustvenu i apsolutnu, prva je racionalna, druga transcendentalna.
Glavno učenje je zasnovano na ideji reinkarnacije (ponovnog rađanja), a konačni cilj je (nir-vana) - kraj patnji, koja se postiže odricanjem od iskustvenog (čulnog) sveta i stapanjem sa apsolutnom (najvišom) istinom.

Anja Jelic III-2

# data[].attributes.body
Hinduizam je jedna od najstarijih organizovanih religija na svetu. Njegovi sveti spisi datiraju iz perioda između 1500. i 1400. godine p.n.e. To je jedna od najraznolikijih i najsloženijih religija, sa nekoliko stotina miliona bogova. Hindusi imaju širok spektar temeljnih verovanja i razasuti su u mnogo različitih sekti. Iako po brojnosti zauzima treće mesto među religijama, hinduizam je prvenstveno rasprostranjen u Indiji i Nepalu.

Vede su glavne i najvažnije svete knjige hinduizma, zatim Upanišada, Mahabharata i Ramajana. Ovi spisi sadrže himne, čini, filozofiju, rituale, pesme i priče na kojima hindusi zasnivaju svoja verovanja. Ostale knjige hinduizma su Brahmane, Sutre i Aranjake.

Iako je hinduizam politeistička religija sa 330 miliona bogova, ona ima i jednog vrhovnog boga, Brahmu. Brahma je suština koja nastanjuje svaki deo stvarnosti i postojanja u kosmosu. On je bezličan i nepoznat, a veruje se da egzistira u tri različita obličja: kao Brahma – stvoritelj, Višnu – zaštitnik i Šiva – razaratelj. Ta obličja Brahme poznata su i po svojim brojnim inkarnacijama. Teško je napraviti sažetak hindu teologije jer razne škole ove religije sadrže elemente skoro svih teoloških sistema. Hinduizam može da bude:

1. monistički – postoji samo jedna suština; Šankarina škola
2. panteistički – postoji samo jedno božanstvo koje je identično svetu; brahmanizam
3. panenteistički – svet je deo boga; Ramanudžina škola
4. teistički – postoji samo jedan bog koji je odvojen od svoje tvorevine; bakti hinduizam
~Budizam
Po broju sledbenika, rasprostranjenosti i društveno-kulturnom uticaju, budizam spada u red vodećih svetskih religija. Premda je to istočnjačka religija, ona postaje sve popularnija i uticajnija u zapadnom svetu. Po svom učenju je jedinstvena, iako ima mnogo dodirnih tačaka sa hinduizmom jer sadrži karmu (etika uzroka i posledice), maju (ovaj svet je samo iluzija) i samsaru (ciklus reinkarnacije). Budisti veruju da je u životu krajnji cilj postizanje prosvetljenja.

Utemeljitelj budizma, Sidarta Gautama, rođen je u indijskoj kraljevskoj porodici oko 600. godine p.n.e. Živeo je u izobilju skoro bez doticaja sa spoljnim svetom jer su njegovi roditelji želeli da ga sklone od religijskih uticaja i zaštite od bola i patnje. Ipak, Sidarta nije dugo ostao u svom zaklonu. Kada je izašao iz palate da obiđe svoje podanike ugledao je iz kočije starca, bolesnog čoveka, leš u raspadanju i asketu. Potresen ovim prizorima, ali i zadivljen asketinom smirenošću, odlučio je da se i sam zamonaši. Napustio je život izobilja i posvetio se traženju prosvetljenja kroz isposništvo, izveštivši se u tehnikama samoumrtvljavanja i meditacije. S vremenom je postao vođa monaha sa kojima je skitao. Sidartin asketizam kulminirao je u jednom događaju koji mu je preokrenuo život. Naime, kada ga je izgladnelog i oslabelog ugledala jedna seoska devojka, pružila mu je činiju sutliljaša koju je on prihvatio. Sidarta je posle pronašao drvo smokve (koje se naziva i bodi drvo) i seo ispod njega da bi meditirao sve dok ne postigne prosvetljenje ili ne umre. Uprkos agoniji i iskušenjima, posle 49 dana doživeo je prosvetljenje, zbog čega je postao poznat kao “prosvećeni” ili Buda. Nova saznanja počeo je da deli sa svojom monaškom sabraćom među kojima je već imao veliki uticaj. Petorica njih postali su njegovi prvi učenici.

Do kakvog je saznanja došao Sidarta? Prosvetljenje je pronalaženje “srednjeg puta” koji nije niti neumereno udovoljavanje sebi, niti samoumrtvljavanje. Pored toga, otkrio je i nešto što će postati poznato kao „četiri plemenite istine”:

1. živeti znači patiti (duka),
2. patnju izaziva žudnja (tanha ili vezanost),
3. čovek može da izbegne patnju ako se oslobodi svake vezanosti
4. takvo stanje se postiže sleđenjem plemenitog osmostrukog puta.
Marija Dobrivojević lll2
izvor:gotquestions.org

# data[].attributes.body
Najranije sačuvane likovne predstave jednog od 12 velikih crkvenih praznika, Hristovog rođenja u Vitlejemu, potiču s reljefa na rimskim i galskim kamenim sarkofazima iz ranohrišćanskog perioda (4. vek). Isticanje i svođenje pojedinih kompozicionih elemenata - poput prikazivanja znatno starijeg i neobično naprednog novorođenčeta - jasno ukazuju na nameru prvih hrišćana da kroz ovu scenu na najshvatljiviji način vizuelizuju novo učenje o Božjem ovaploćenju (inkarnaciji). Već od Konstantinovog doba, predstave Hristovog rođenja, uz Bogorodicu s malim Hristom kojim svojim dahom greju vo i magarac, uključuju i dve epizode iz Matejevog i Lukinog jevanđelja - Poklonjenje mudraca i Poklonjenje pastira. Još jednu novinu donosi 5. vek: u blizini majke s detetom, ali obično njima okrenut leđima, svoje mesto dobija i Marijin muž, Josif drvodelja.

MAJKA I SIN

Tek pošto su okončane prve dogmatske borbe i Mariji priznati mistično rođenje sina Božjeg kao čoveka (3. Vaseljenski sabor u Efesu, 431. godine), Bogorodica počinje da se prikazuje zajedno s novorođenim mladencom, na carskom tronu, pećinskoj steni ili divanu s uzdignutim uzglavljem u nekoj ubogoj kolibi ili štali. Pored nje, u korpi pletenoj od pruća, predstavljen je mali Hristos kako leži povijen u pelene. U zapadnoevropskoj umetnosti srednjeg veka, Bogorodica nežno grli svog sinčića, dok on, zauzvrat, svojom desnom rukom već stiže da je blagosilja.

OČUH

U minijaturama iz 12. veka, uvek se nešto podalje od Marije s detetom, počinje da smešta neugledna i umanjena figura Josifa u jevrejskom odelu i kapi koji, kao glava Svete porodice, dobija oreol oko glave. Bilo da je utonuo u san ili je budan, njegov lik uvek ostaje tužan i zamišljen. Oživljavajući franjevačku pobožnost iz kasnog srednjeg veka, barokni umetnici dodeljuju Josifu znatno aktivniju ulogu u čudesnom događaju koji se zbiva noću: zajedno s Bogorodicom i, što je zanimljivo, volom i magarcem, on skrušeno kleči i klanja se novorođenom mladencu ili u mračnu prostoriju unosi upaljenu buktinju. Mlada majka je simbol Novog zaveta i personifikacija Crkve, a vremešni Josif označava Stari zavet i Sinagogu.

VO I MAGARAC

Ranohrišćanski crkveni oci na čelu s Origenom, podrobno su tumačili obavezno prisustvo beljugavog vola (bika) i crnog magarca, uzornih primeraka čistih i nečistih domaćih životinja - prvih najbližih svedoka Gospodovog rođenja. Kao simbol Starog i Novog zaveta, izabranog jevrejskog i svih drugih (paganskih) narodda, ovaj životinjski par označavao je zalogu budućeg iskupljenja čitavog grešnog ljudskog roda, bez obzira na to da li je ili nije bio kadar da smesta prepozna svog budućeg Spasitelja.

BABICE

Početkom 14. veka Djoto na fresci „Rođenje Hristovo", u Padovi, prvi put u istoriji umetnosti, uvodi nepoznati motiv sluškinje koja Bogorodici prinosi bebu Hrista na podojenje. Vizantijski umetnici će ovom sporednom detalju pokloniti neviđenu pažnju i od prikazivanja babica koje sipaju i probaju vrelinu vode ili kupaju novorođenče u bazenčiću posebnog oblika, načiniti jednu od najprivlačnijih žanr-scena. Svojom neprolaznom umetničkom lepotom i nesvakidašnjim koloritom i danas plene fragmenti fresaka iz 13. veka s kupanjem mladenaca u crkvama i manastirima Sopoćani i Gradac.

Izvor slike i teksta- https://www.infovranjske.rs/2010-01-06/slike-i-simboli.html

# data[].attributes.body
Koreni jevrejske religije ili judaizma potiču još iz nomadskog perioda, kada su Jevreji obožavali razne prirodne pojave. Već tada jedan od glavnih jevrejskih bogova bio je Jahve, bog vetra, oluje i vatre. Kasnije, Mojsijevim normiranjem jevrejska vera postaje izrazito monoteistička.

Osnove vere sadržane su u Tori. Jahve je postao jedini jevrejski bog, koji je u isto vreme zaštitnik naroda. Jevreji su izabrani narod, nosilac ideje o spasitelju sveta (mesija) koji će doći iz jevrejskog naroda. Odlike vere su: strog moral zasnovan na Deset božjih zapovesti, prinošenje životinjskih žrtava, teokratija, strog formalizam. Verski centar je jerusalimski hram u kome se jedino mogu vršiti bogosluženja.

Nakon uništenja jerusalimskog hrama prestaje bogosluženje, a verski centri postaju sinagoge. Ulogu sveštenstva preuzimaju rabini a verski obredi sastoje se iz molitava i čitanja Tore. Pored Tore, veliku važnost ima Talmud — srednjovekovna zbirka rasprava koje su vodili rabini o jevrejskom pravu, etici, običajima i istoriji.

# data[].attributes.headline
Зороастризам

# data[].attributes.subject
Зороастризам

# data[].attributes.body
Зороастризам је религија заснована на учењима пророка Заратуштре, и важи за најстарију дуалистичку религију. Била је то доминантна религија у Персији до 7. века. Врхунац је доживела у доба Сасанидске династије. Такође се назива маздаизам, култ мудрости.

Назив зороастризам изведен је из грчке верзије имена Заратустре, које гласи Зороастер.

Сматра се да је Заратустра живео око 1200. године п. н. е., највероватније на територији данашњег североистока Ирана. Његови следбеници се називају заратустранци.

У почетку, верски ауторитети оспоравали су Заратустрино учење, но када је Сиријус Велики основао Персијско царство у 6. веку пре н.е. заратустранство постаје званична државна религија, што је за последицу имало ширење вере са севера Индије према Грчкој и Египту. Персијско царство којим је владала династија Акеменида, створило је стабилну друштвену структуру са локалним владарима (сатрапи) и њиховим надлежностима, солидну комуникациону и трговинску мрежу и снажан систем државних закона.

Персијанци су били толерантни према вери потчињених народа. Контакт Јевреја и заратустранаца вероватно је значајано утицао на јеврејска веровања везана за анђеле, ђаволе, васкрсење и страшни суд, па посредно и на Ислам, и на хришћанство.

Форавахар(крилато Сунце)-симбол зороастраизма у древном Персепољу

Извор текста и слике- https://sr.m.wikipedia.org/wiki/Зороастризам

# data[].attributes.attachment_link.title
10 prikaza Isusa Hrista iz kičice majstora slikarstva

# data[].attributes.attachment_link.description
Život, razapinjanje na krst, smrt i vaskrsenje Isusa Hrista kroz istoriju umetnosti bili su nepresušan izvor inspiracije. Bezbroj je knjiga, filmova, dokumentarnih i igranih, emisija, kompozicija koje su za lajtmotiv imale kratak, ali buran put, stradalništvo i na kraju Hristovo uskrsnuće.

# data[].attributes.body
LARA JOVANOVIC -Religije i mitologije starih Grka i Rimljana
IZVOR:https://kultivisise.rs/odisej-medeja-grcki-mitovi/

Had i Persefona

Ljubavna priča Hada, boga podzemlja, vezana je za devojku koju je na prevaru odveo u svoj dom. Naime, boginja Gea je stvorila cvet narcis koji je na livadi privukao pažnju Persefoni. Kada je Persefona prišla cvetu, zemlja se raspukla, iz nje je izašao strašni Had koji ju je zgrabio i odveo sa sobom.

Međutim, pošto je bila Zevsova ćerka, Persefona je, zahvaljujući majčinim molbama, dobila pravo da dve trećine godine živi na zemlji, a jednu trećinu u podzemlju. Ipak, Had joj je na prvom rastanku, pre njenog izlaska u živi svet, dao da pojede zrno nara, koje ju je zauvek vezalo za carstvo mrtvih.

Stari Grci su verovali da proleće počinje kada Persefona izađe na zemlju, a zima dolazi kada se ona vrati u podzemni svet. U mitologiji i kultu Persefona se pojavljuje ili kao nežna i ljupka devojka, ili kao mračna i zastrašujuća boginja podzemlja.

# data[].attributes.headline
Religije i mitologije starih Rimljana i Grka

# data[].attributes.subject
Religije i mitologije starih Rimljana i Grka

# data[].attributes.body
Dimitije Kostić

PIGMALION

Pigmalion je bio kralj Kipra, poznat po tome što je omrzao čitav ženski rod. Pored toga, bio je darovit umetnik: od slonovače je izvajao ženski kip koji je bio lepši od bilo koje smrtnice. Pošto se zaljubio u svoje remek-delo, Pigmalion počinje da grli i ljubi svoj kip, da mu poklanja cveće, haljine i slične poklone koji se daruju (živim) devojkama.

Kako je njegova ljubav postajala sve veća i strasnija, jednog dana, ispred Afroditinog žrtvenika, molio je boginju ljubavi da ga na neki način sjedini sa figurom prelepe devojke. Kada je po povratku kući ponovo obgrlio i poljubio skulpturu, kroz njeno telo je počela da teče krv i u njegovim rukama našla se prava, živa devojka. Pigmalion se kasnije oženio svojim delom.

Danas se u psihologiji koristi termin pigmalion efekat, koji je u vezi sa nastavnikovim predubeđenjima o učeniku koja se na kraju i ostvare. Tako, na primer, dokazano je da učenici koji su hvaljeni od strane nastavnika ostvaruju bolje rezultate u školi u odnosu na druge.

https://sr.wikipedia.org/sr/Pigmalion_efekat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ne bismo pogrešili ako bismo rekli da se čitava evropska umetnost, kultura i nauka u nekoj meri zasniva na grčkoj tradiciji. Naš svakodnevni jezik ispunjen je izrazima i poslovicama koje svoje poreklo vode iz drevne Helade. Stoga, dajemo omaž jednoj od najplodnijih i najzamiljivijih mitologija, grčkoj mitologiji i izdvajamo deset od nebrojeno mnogo mitova koje vredi pamtiti.

Odisej

Kralj Itake bio je jedan od najvećih junaka grčke mitologije. Lukavog i spretnog Odiseja najviše upoznajemo tokom njegovog dugog povratka kući, posle Trojanskog rata: njegovo putovanje do Itake se odužilo na čitavih deset godina.

Sedam godina je morao da provede na ostrvu lepe Kalipso, koja mu je pružala ljubav i gostoprimstvo (neobično zarobljeništvo, zar ne?). Iako je zarobljen zbog toga što je razljutio Posejdona, boga mora, on ipak uspeva da pobegne i nastavi putovanje ka svojoj domovini. Na tom putovanju sreće se sa proročicom Kirkom, odlazi u zagrobni svet, bori se sa čudovištima Scilom i Haridbom, kao i sa kiklopima, a za sve to vreme izgubio je čitavu svoju posadu.

Na kraju, uspešno stiže do svoje domovine, gde ga čeka već odrasli sin i odana žena, prelepa Penelopa, koja je godinama odbijala prosce, iako su svi govorili da je Odisej umro.

Mit o Odiseju je priča o hrabrosti, mudrosti i vernosti (kako čije), a motiv povratka kući nakon rata postoji u književnosti i dan-danas.

Eho i Narcis

Eho je bila nimfa koja je pomagala Zevsu, vrhovnom bogu na Olimpu, u njegovim ljubavnim avanturama. Naime, svaki put kada bi Zevs odlazio svojim ljubavnicama, Eho je svojim pričama skretala pažnju Heri, Zevsovoj ženi, kako Hera ne bi otkrila Zevsova neverstva.

Međutim, kada je Hera saznala za to, kaznila je Eho tako što više nikada nije mogla prva da govori. Vremenom, Eho je počela da ponavlja samo poslednje reči koje čuje. Upravo od toga potiče reč eho u značenju odjek.

Nakon toga, Eho upoznaje prelepog Narcisa (ili Narkisa) i zaljubljuje se u njega, ali ta ljubav ostaje neuzvraćena. Narcis, kada je spoznao svoju lepotu u odrazu u reci, osetio je neopisivu ljubav prema samom sebi, koja je gorela u njemu.

Na kraju, prema jednom mitu, Narcis je od te ljubavi i „sagoreo", a u času njegove smrti Eho ga je videla i uputila poslednji pozdrav. Kada su nimfe došle da ga sahrane, na mestu njegovog tela stajao je belo-žuti cvet, narcis.

Orfej i Euridika

Orfej je bio najpoznatiji mitski pevač, svirač i pesnik. Njegova pesma bila je čudotvnorna i nadaleko poznata. Ubrzo nakon venčanja njegova žena, nimfa Euridika, umire od ujeda zmije otrovnice. Pošto nije mogao da preboli smrt voljene Euridike, Orfej se spušta u podzemlje kako bi je izbavio odande.

Njegova pesma je bila toliko čarobna da joj ni sami vladari podzemlja nisu odoleli. Oni su mu dozvolili da izvede Euridiku u život, ali pod uslovom da se nijednom ne okrene i ne pogleda u nju, sve dok ne izađu iz podzemlja. Međutim, zbog prevelike čežnje, ali i sumnje da ga ne prati, Orfej se okrenuo i pogledao Euridiku i zbog toga zauvek izgubio svoju ljubav.

Nakon toga što je izgubio Euridiku, Orfej je odbijao ljubav svih žena. Pokrenuo je obrede u kojima je naučio muškarce da vode ljubav sa dečacima. (Poznato je da su stari Grci imali drugačije viđenje seksualnosti u odnosu na savremenu perspektivu.) Kako bi mu se osvetile, žene su ga nemilosrdno rastrgle, a delove njegovog tela razbacale na sve strane.Verovalo se da je čitava priroda žalila za najboljim pesnikom toga dana: drveće je odbacivalo svoje lišće, a reke su nabujale od sopstvenih suza.

Persej i Meduza

Neoprezan u opkladi sa udvaračem svoje majke, mladi Persej obećava da će pobediti Meduzu, čudovište čiji pogled sve skameni. Zabrinutog Perseja sreće Hermes, bog lopova i prevaranata, i obećava Perseju da će mu pomoći.

Persej zatim dobija Hadovu kapu nevidljivosti, krilatu obuću i čudotvornu torbu, odlazi i bori se sa Meduzom. Pokorio ju je tako što je, skrenuvši pogled od nje, stavio ogledalo u kom se Meduza ugledala i tako skamenila samu sebe, a Persej joj je odsekao glavu.

Persej nije jedini koji je dobio pomoć od boga: u grčkoj mitologiji gotovo svi veliki junaci su imali svoje bogove zaštitnike. S tim se može dovesti u vezu stari slovenski običaj koji se vremenom pretvorio u slavu: na taj dan mi slavimo sveca koji je naš zaštitnik.

Had i Persefona

Ljubavna priča Hada, boga podzemlja, vezana je za devojku koju je na prevaru odveo u svoj dom. Naime, boginja Gea je stvorila cvet narcis koji je na livadi privukao pažnju Persefoni. Kada je Persefona prišla cvetu, zemlja se raspukla, iz nje je izašao strašni Had koji ju je zgrabio i odveo sa sobom.

Međutim, pošto je bila Zevsova ćerka, Persefona je, zahvaljujući majčinim molbama, dobila pravo da dve trećine godine živi na zemlji, a jednu trećinu u podzemlju. Ipak, Had joj je na prvom rastanku, pre njenog izlaska u živi svet, dao da pojede zrno nara, koje ju je zauvek vezalo za carstvo mrtvih.

Stari Grci su verovali da proleće počinje kada Persefona izađe na zemlju, a zima dolazi kada se ona vrati u podzemni svet. U mitologiji i kultu Persefona se pojavljuje ili kao nežna i ljupka devojka, ili kao mračna i zastrašujuća boginja podzemlja.

Pandorina kutija

Ljut nakon što je Prometej ukrao vatru od bogova i podario ljudima, Zevs naređuje Hefestu, bogu kovača i vatre, da od zemlje i vode stvori biće koje će biti lepo, ali ujedno i izvor svih zala na svetu. Tako je Hefest načinio Pandoru, prvu ženu na svetu. Bogovi su darovali Pandoru: Atina ju je obukla u lepe haljine, Hermes joj daje lukavo srce i umilan glas, Afrodita joj poklanja najprimamljivije čari. Zbog toga je njeno ime u prevodu: „ darovana od strane svih ".

Pandora dolazi na zemlju sa svojim ćupom. Kada je otvorila ćup, iz nje su izašle stotine bolesti, nevolja i sva zla sveta. U ćupu ostaje jedino Nada, jer je Pandora zatvorila ćup pre nego što je uspela da izađe. Prema drugim verzijama ovog mita, a nasuprot ovom, smatra se da su u Pandorinom ćupu bila sakupljena sva dobra sveta. Od Pandore je potekao čitav ženski rod, „izvor tegoba za sve muškarce" prema starim Grcima.

Pigmalion

Pigmalion je bio kralj Kipra, poznat po tome što je omrzao čitav ženski rod. Pored toga, bio je darovit umetnik: od slonovače je izvajao ženski kip koji je bio lepši od bilo koje smrtnice. Pošto se zaljubio u svoje remek-delo, Pigmalion počinje da grli i ljubi svoj kip, da mu poklanja cveće, haljine i slične poklone koji se daruju (živim) devojkama.

Kako je njegova ljubav postajala sve veća i strasnija, jednog dana, ispred Afroditinog žrtvenika, molio je boginju ljubavi da ga na neki način sjedini sa figurom prelepe devojke. Kada je po povratku kući ponovo obgrlio i poljubio skulpturu, kroz njeno telo je počela da teče krv i u njegovim rukama našla se prava, živa devojka. Pigmalion se kasnije oženio svojim delom.

Danas se u psihologiji koristi termin pigmalion efekat, koji je u vezi sa nastavnikovim predubeđenjima o učeniku koja se na kraju i ostvare. Tako, na primer, dokazano je da učenici koji su hvaljeni od strane nastavnika ostvaruju bolje rezultate u školi u odnosu na druge.

Kralj Mida i zlatni dodir

Još dok je bio mali, bogovi su nagovestili da će Mida biti veoma bogat. Međutim, tada niko nije ni sumnjao da će to bogatstvo postati veliki teret za ovog kralja. Naime, pošto je udovoljio Dionisu, bogu vina i uživanja, Dionis mu obećava da će mu ispuniti bilo koju želju. Kralj Mida tada traži da mu Dionis pruži moć da svojim dodirom sve pretvara u zlato, što mu on i ispunjava.

U početku Mida se radovao svom novom daru, međutim kako je vreme odmicalo, Mida je shvatio da će ostati gladan i žedan, jer bi i hranu i piće pretvorio u zlato. Ražalošćen, tražio je od Dionisa da ga oslobodi ove moći. Kada se okupao u reci Paktol, ta moć je nestala, a reka je postala zlatonosna.

Priča o kralju Midi naučila je stare Grke (a i nas, toliko vekova kasnije) da ne treba biti pohlepan i da nije zlato sve što sija.

Ikar i Dedal

Dedal je bio pronalazač i arhitekta čuvenog Lavirinta na Kritu u kom je živeo Minotaur (čudovište sa glavom bika i telom čoveka). Nakon što je Dedal pomogao Tezeju da ubije Minotaura, Minoj, kralj Krita, zatvara Dedala i njegovog sina Ikara u isti taj Lavirint. Dovitljivi naučnik je našao način kako da izbavi sebe i sina Ikara iz zatvora: načinio je krila od perja i voska, te je neko vreme podučavao sina kako da leti.

Jednog dana Ikar i Dedal su poleteli i uspešno preleteli mnoga ostrva. Međutim, Ikara je privlačila visina i, kako se više približavao Suncu, ono je sve više topilo vosak na njegovim krilima, dok se krila nisu potpuno raspala, te je mladić poginuo tako što je strmoglavo pao u more.

Ikarov let simbolično nam govori o čovekovoj težnji ka vrhu, ka apsolutu, ka nemogućem. I ovaj mit nas uči da ko visoko leti, nisko pada.

Medeja

Medeja je bila čuvena čarobnica, jedna od najpoznatijih junakinja koje je grčka mitologija stvorila, poznata po čedomorstvu. Pošto je nesebično pomogla Jasonu da ukrade zlatno runo (pri čemu je ubila svog polubrata i pobegla iz zemlje), Medeja se udaje za Jasona i odlazi sa njim na Korint.

Posle nekog vremena, kralj Kreon Jasonu nudi ruku svoje ćerke, bez obzira na to što je Jason već bio oženjen. On prihvata ponudu, kako bi učvrstio svoj položaj u tuđoj zemlji, a posramljena Medeja kuje pakleni plan. Uz pomoć darova koje je poslala Kreonovoj ćerki Medeja je podmetnula požar, u kom je princeza umrla, a da bi osveta bila još gora, nemilosrdno ubija svoja dva sina koja je imala sa Jasonom.

Medejina osveta inspirisala je mnoge umetnike sve do današnjih dana. Ovaj mit postavlja večito pitanje: dokle je čovek spreman da ide zbog ljubavi, a dokle zbog mržnje?

# data[].attributes.attachment_link.title
Grčki mitovi: 10 priča iz mitologije za pamćenje

# data[].attributes.attachment_link.description
Ne bismo pogrešili ako bismo rekli da se čitava evropska umetnost, kultura i nauka u nekoj meri zasniva na grčkoj tradiciji. Naš svakodnevni jezik ispunjen je izrazima i poslovicama koje svoje poreklo vode iz drevne Helade. Stoga, dajemo omaž jednoj od najplodnijih i najzamiljivijih mitologija, grčkoj mitologiji i izdvajamo deset od nebrojeno mnogo mitova koje vredi pamtiti.

# data[].attributes.headline
Религије и митологије Римљана и Грка 

# data[].attributes.subject
Религије и митологије Римљана и Грка 

# data[].attributes.body
Оба народа-Римљани и Грци су дубоко повезани са културом и историјом и оба припадају индоевропској групи народа.
Римска митологија веома је слична Грчкој. Међутим, постоје и многе разлике што се религије ових двеју народа тиче. Грци су веома утицали на старе цивилизације Истока. Александар Велики својим освајањима успео је да стопи културу и стварање "хеленизма".
Док је код Римљана обрнуто. Они нису успели да претопе Грке, Египћане, Персијанце и Јевреје али су варваре и полуварваре успели да у потпуности отуђе од њиховог језика, културе и обичаја и претворе их у римске грађане. Например, Дачани су преузели латински језик и заборавили свој, али су и данас једина земља у свету која у свом називу садржи име града Рим-Романиа.
Према праву, ова два народа као и њихов однос веома је различит. За грке је филозофија највећи дар који су им подарили богови, док Римљане филозофија не интересује. Римљани су такође, по општим особинама мање талентован народ од Грка, али су зато доста прагматичнији.

Изворни научни чланак,
Правни факултет Универзитета у Београду
Др. Обрад Станојевић

http://www.jura.kg.ac.rs/gp/2/l/clanci/stanojevic.htm#_ftn8

# data[].attributes.headline
Прича о богаташу и убогом Лазару

# data[].attributes.subject
Прича о богаташу и убогом Лазару

# data[].attributes.body
Парабола (на старогрч. поређење) као књижевни термин представља кратку, поучну причу у прози или стиху, која носи моралну или религиозну поруком. Парабола се заснива на алегорији, то јест пренесеном значењу. Језички стил, којим су писане параболе је озбиљан, свечан, и са мноштвом стилских фигура.  Најпознатије су Исусове параболе из Новог завета.
Прича о богаташу и убогом Лазару је једна од Исусових прича из Новог завета.

У причи, сироти Лазар умире и њега анђели односе у наручје Абрахамово. А богаташ, који није марио за Лазара доспева у пакао.Прича је забележена само у јеванђељу по Луки

Јеванђеље по Луки даје следећу Исусову причу:
А био је неки богат човек који се облачио у скерлет и скупоцено платно и веселио се сјајно сваки дан. А пред његовим вратима лежао је један сиромах по имену Лазар, пун чирева, желећи да се насити оним што је падало са богаташеве трпезе; уз то су и пси долазили и лизали његове ране. А кад умре сиромах, анђели га однеше у Авраамово наручје. Умро је и богаташ и сахранише га. И кад се мучио у аду, подиже своје очи и виде издалека Авраама и Лазара у његовом наручју. Тада повика: оче Аврааме, смилуј се на мене и пошаљи Лазара да умочи врх свога прста у воду и да ми расхлади језик, јер се мучим у овом пламену.
А Авраам рече: синко, сети се да си примио своја добра у свом животу, а Лазар исто тако зла; он се сад овде теши, а ти се мучиш. А преко свега тога постављена је велика провалија између нас и вас, да не могу да пређу они који желе одавде к вама, нити да пређу к нама они оданде. Тада рече: молим те онда, оче, да га пошаљеш у кућу мога оца, јер имам петоро браће; нека их увери - да не би и они дошли на ово место мучења. Али Авраам рече: они имају Мојсија и пророке, нека послушају њих. Он пак рече: не, оче Аврааме, него ако им ко из мртвих дође, покајаће се. Рече му: ако не слушају Мојсија и пророке, неће их придобити ни онај ко васкрсне из мртвих.
На латинском језику се богаташ каже dives, па се у многим европским језицима то третира као лично име богаташа из приче. Опис Абрахамовог окриља је традиционално јеврејско веровање које се налази и у легендама рабина. Абрахам се према Библији сматра праоцем Јевреја, па одатле израз: „вратити се у окриље Абрахамово“ значи умрети.
Прича о богаташу и Лазару је јединствена за јеванђеље по Луки и претпоставља се да не потиче из заједничког извора.Прича је била веома популарна у средњем веку и сматрана је истинитом, а не параболом. Лазар из приче је постао свети Лазар, заштитник губаваца.Данас неки сматрају да ова прича говори о истинитом догађају док други сматрају да је само још једна од Исусових парабола.У прилог истинитости се наводи да Исус даје име човека, за разлику од других парабола где се једноставно каже „неки човек“. Они који сматрају да је у питању само парабола истичу бројне сличности са другим параболама, као што су преокрет среће, употреба антитезе, и сл.
Ова прича, попут многих других Исусових прича, говори о опхођењу према последњем у друштву. Према Фрому, она изражава мржњу према властима — богатима, ученима и моћнима.Богаташ је безосећајан за потребе сиромаха, и његово евенутално поштовање закона не може бити надокнада за недостатак милосрђа.Исус непрестано понавља да је божје царство унутар душе а не у закону, насупрот фарисејском поимању. Уобичајено хришћанско тумачење последње реченице („ако не слушају Мојсија и пророке, неће их придобити ни онај ко васкрсне из мртвих“) се уславном односи на Христово васкрсење.

# data[].attributes.headline
Јеванђеље по Матеју

# data[].attributes.subject
Јеванђеље по Матеју

# data[].attributes.body
Главне црте овог Јеванђеља подсећају нас као да је оно наставак Старог завета у појединим облицима. Оно је написано с циљем да докаже да је Исус употпунио историју Израелаца. Да би постигао свој циљ, његов састављач непрекидно наводи цитате из Старог завета и указује да се Исус понашао као Месија којег су Јевреји очекивали. Ово Јеванђеље почиње навођењем Исусовог родословља. Матејево неслагање са Луком у погледу Месијиног родословља представља додатни проблем. На ово неслагање указују сви стари и нови истраживачи хришћанства и осуђују то као недопустиву грешку. Поред тога ово Јеванђеље обилује и многобројним грешкама преузетим из Старог завета у погледу његовог навођења као предсказања будућих догађаја. Једно од таквих предсказања је и његово очекивање Смака света пре смрти Исусових савременика који су од њега слушали и учили о вери. Међутим до овога није дошло.
* Приговор Матејевој верзији у којој се спомиње поход мудраца:
– Између Јерусалима и Витлејема је око пет миља.
– Матеј се није дружио и учио од Исуса, осим у оној години у којој је уздигнут на небо.
– Лука, Марко и Јован ништа у својим јеванђељима не спомињу о походу мудраца.
– Матеј није присуствовао Исусовом рођењу, него је причу о томе пренео преко неповерљива човека.
– Матеј је, такође, слагао када је рекао да је Исус рекао да ће у земљи бити закопан три дана и три ноћи. Он каже да је (по њиховом веровању) Исус умро у шест сати у петак, а укопан у првом сату ноћи уочи суботе, а да је васкрснуо из мртвих у недељу ујутро. По овој тврдњи Исус је у гробу остао један дан и две ноћи.

# data[].attributes.headline
Религија и митологија старих Грка и Римљана

# data[].attributes.subject
Религија и митологија старих Грка и Римљана

# data[].attributes.body
Богови обе митологије нас упознају са гледиштима двеју цивилизација и њиховим настанком. Кроз упознавање културе и митологије уочавамо бројне сличности међу ове две цивилизације.
На пример, Грци су имали Зевса, а Римљани Јупитера. Обојица су сматрани краљем Богова и имали су моћ муње. Хера је била грчка богиња брака, док су Римљани имали Јунону. Римљанима је богиња лова била Диана, док су Грци имали Артемиду. Римљани су у своју културу укључили не само грчке богове и божанства већ и оне из суседних царстава. Иако су грчки богови претходили римским боговима више од 1000 година, обе културе користе митологију да би разумеле свет око себе. Грци и Римљани су митолошким причама често успостављали друштвене норме, јер богови нису били савршени у понашању или као личности.
У видеу испод описане су сличности и разлике митологије Грка и Римљана, одакле је преузета и литература.

# data[].attributes.attachment_link.title
similarities AND differences between Greek and Roman Mythology

# data[].attributes.headline
Ноћно путовање - други део

# data[].attributes.subject
Ноћно путовање - други део

# data[].attributes.body
Касније Куран спомиње ово искуство у два различита одломка. Један је у сури чији назив, Ел-Исра (Ноћно путовање), директно упућује на догађај:  „Хваљен нека је Онај који је у једном часу ноћи превео Свога роба из Храма часног у Храм далеки, чију смо околину благословили како бисмо му нека знамења Наша показали. Он, уиситину, све чује и све види.“

Ноћно путовање (Исра) и Успињање (Мираџ) изазвали су бројне коментаре и кад је Посланик спомињао детаље, а и касније, меду исламским ученицима.Кад је Мухамед,отишао код Кабе и испричао своје искуство, уследиле су увреде, исмејавања и критике. Курејшије су веровале да најзад имају доказ да је овај такозвани посланик стварно луд, јер се дрзнуо тврдити да је у једној ноћи путовао у Јерусалим (за што треба неколико седмица) и да се, поврх тога, успео у близину свог јединог Бога. Његово лудило било је за њих очигледно.

Искуство Ноћног путовања, представљено у класичним приказима Посланиковог живота као Божији дар и почаст Посланику, Изабраноме (Мустафа), било је истинско запрепашћујуће  за Мухаммеда,  и оне око њега. Оно је означавало границу између верника чије је веровање зрачило поверењем у овог Посланика и његову поруку и других, који су с неверицом примили такву причу. Курејшијско изасланство је пожурило Ебу Бекру да га пита о његовом лудом пријатељу, али их је његов непосредни и недвосмислени одговор изненадио:

„Ако он каже нешто такво, онда је то истина!“ Ебу Бекрово веровање и поверење је било такво да није ни за тренутак био узнемирен. Потом је лично отишао питати Посланика, који му је потврдио чињенице.

Као резултат тога, Ебу Бекр је одлучно поновио: „Верујем ти, увек си говорио истину.“ Од тога дана, Посланик је Ебу Бекра назвао Ес-Сиддик (истинољубиви, онај који признаје истину).

Изазов коју је Мухаммедово,  путовање представљало за његове следбенике дошла је у доба кад су се борили са најтежом ситуацијом. Предаје кажу да су се неки муслимани одметнули од ислама, али је већина поверовала Мухаммеду. Неколико седмица касније, чињенице су потврдиле неке елементе његове приче. Ради се, на пример, о доласку каравана који је он најавио (видевши га на путу натраг) и прецизно описао. Захваљујући снази веровања, заједница муслимана била је у стању суочити се с долазећим невољама. Отада па надаље, Омер и Ебу Бекр су увек били на челу ове духовне снаге.

Муслимански учењаци су још од раних времена расправљали да ли је Ноћно путовање било чисто духовне природе или је било и телесно. Већина сматра да је било и духовно и телесно. Све у свему, ово питање није суштинско ако се имају у виду поуке које се могу извести из овог изванредног искуства које је имао Посланик. Ту је, прије свега, централна улога Јерусалима: у то доба, Посланик је клањао окрећући се према њему (била је то прва кибла или смер окретања у намазу), а за време Ноћног путовања на мјесту Храма он је предводио друге посланике у намазу. Тако Јерусалим бива у средишту Посланиковог искуства и учења као двоструки симбол, централне позиције (због смера окретања у намазу) и универзалности (због намаза свих посланика).

# data[].attributes.headline
Ноћно путовање - први део

# data[].attributes.subject
Ноћно путовање - први део

# data[].attributes.body
Посланик је волео ноћу одлазити код Кабе. Сатима би остајао тамо, молећи се Аллаху.Једне ноћи, изненада се осетио изузетно уморним и поспаним. Легао је у близини Кабе и заспао. Мухамед, преноси да му је тада дошао мелек(анђео) Џебраил. Два пута га је продрмао да га пробуди, али је он наставио спавати. Кад га је продрмао трећи пут, он се пробудио. Џебраил га је повео до врата Храма, где га је чекала бела јахаћа животиња (нешто између муле и магарца, али с крилима). Узјахао је животињу звану Бурак и с Џебраилом кренуо пут Јерусалима. Тамо се сусрео са скупином претходних посланика (Ибрахимом, Мусаом и другима), предводећи их у намазу на месту где је некада био Храм. Кад је намаз завршен, Посланик се с Џебраилом успео изван простора и времена.

На своме путу, пењући се кроз седам небеса, поново је сусрео разне посланике. Виђење небеса и лепоте хоризоната прожимало је његово биће. На крају је стигао до Лотоса крајње границе (Сидретул-мунтеха). Ту је примио заповести обављању пет дневних намаза и објаву ајета који садржи елементе муслиманског веровања.

„Посланик верује у оно што му се објављује од Господара његова, и верници. Сваки верује у Аллаха, и мелеке Његове, и књиге Његове, и посланике Његове: ‘Ми не издвајамо ниједног од посланика Његових.’ И они говоре: ‘Чујемо и покоравамо се, опрости нам, Господару наш, Теби ћемо се вратити.’“

Мухамеда, су потом Џебраил и Бурак вратили до Јерусалима, а одатле у Меку. На путу назад прошао је поред неких каравана који су такође путовале у Меку. Кад је стигао у Меку, још је била ноћ. Мелек и Бурак су отишли, а он је продужио кући Умму Хани’, једне од најповјерљивијих сахабијки. Казао јој је шта му се догодило, а она му је саветовала да то никоме не говори, што је он одбио послушати.

# data[].attributes.body
https://images.app.goo.gl/cE94se8QYiSjerkk7
Cuvena je recenica " a sto me zovete Gospode ! Gospode ! A ne izvrsujete sto vam govorim"
Jevandjelje po Luki se nalazi na trecem mestu u novom zavetu. Luka je bio ucenik apostola Pavla i svoje jevandjelje je na pisao po njegovom uputstvu.
Jedna predanja govore da je Luka bio lekar dok druga govore da je bio slikar.
Za koga je Luka napisao svoje jevandjelje ?
- Svestenik Ibrahim Said, tvrdi da je Luka svoje jevandjelje namenio Grcima.
Jevandjelje po Luki je karakteristicno po Hristovim pricama i parabolama. Ono je jedino jevandjelje koje pominje pricu o rodjenju Jovana krstitelja, Isusovo detinjstvo a spominje se i " tajna vecera"

# data[].attributes.headline
Емилија Шћепановић 

# data[].attributes.subject
Емилија Шћепановић 

# data[].attributes.body
https://hr.henri-riviere.org/similares-grego-romano-info-51252-7726
Када су Римљани освојили грчко царство, грчки су богови прихватили као своје. Имена грчких богова промењена су у франковски језик Римског царства, али су њихове функције и карактеристике у целости испале исте. Нпр: Афродита је била грчка богиња лепоте, а њен римски еквивалент је Венера.

Римско царство је преузело велики део идеја класичних грчких филозофа. Из записа Цицерона и Цезара јасно је да су се моћни и привилеговани Римљани често обраћали грчким школама.

Плутарк грчки историчар и есејист, који је постао римски грађанин, написао је већ познато дело под називом „Паралелни животи“ у којем је појам „универзалне историје“, који уједињује људску цивилизацију, синоним за достигнућа, из грчког и римског царства.

Грчка скулптура, посебно кипови и вазе, можда је најпознатији и трајнији аспект класичне грчке умeтности. Римљани су усвојили многе технике и стилове класичних грчких уметника. Иако су често крваве представе биле укључене у културне активности у старом Риму, попут гладијатора и животињских битака и утрка аутомобила, Римљани су такођер учествовали у казалишту, чије су темеље поставили грчки драматичари и филозофи. Сличну класификацију представа попут комедија или трагедија користили су и стари Римљани.

# data[].attributes.headline
Marković Iva                            Religije i mitologije Grka i starih Rimljana

# data[].attributes.subject
Marković Iva                            Religije i mitologije Grka i starih Rimljana

# data[].attributes.body
Rimljani su imali mnogo bogova i osobenosti. Kada su stupili u kontakt sa drugim ljudima sa sopstvenom kolekcijom božanstava, Rimljani su često nalazili ono što su smatrali ekvivalentima svojim bogovima. Prepiska između grčkih i rimskih bogova je bliža od, recimo, Rimljana i Britanaca, jer su Rimljani usvojili mnoge mitove Grka, ali postoje slučajevi gde su rimske i grčke verzije samo aproksimacije.
Grčki bogovi i rimski bogovi pokazali su ogromne razlike među njima kada je reč o mitološkim pričama koje uključuju njih, basne i slično. Zaista je zanimljivo primetiti da su mnoge religiozne prakse Rimljana bile preuzete od Grka. Dakle, može se reći da su grčki bogovi u velikoj meri utecali na rimske bogove.
Afrodita/Venera
Ares/Mars
Artemis/Diana
Atina/Minerva
Hades/Pluton
Hera/Juno
Zevs/Jupiter
https://hr.sawakinome.com/articles/people/difference-between-greek-gods-and-roman-gods-2.html
https://bs.eferrit.com/tabela-rimskih-ekvivalenata-grckih-bogova/

# data[].attributes.body
Grci i Rimljani su duboko povezani istorijom i kulturom. Oba naroda pripadaju indoevropskoj grupi. Latinska abeceda potiče od grčkog alfabeta. Rimska religija ima slična božanstva kao i grčka. Prvi vekovi rimske države nisu se razlikovali od grčkog polisa. Ipak postoje i duboke razlike. grci su mnogo uticali na stare civilizacije Istoka.
Vrhovni bog drevnih Grka je bio Zeus, sin titana Krona i njegove supruge Ree. Kada je zbacio svog oca sa presta tada on postaje vladar na planini Olimp. Nadređen je svim drugim bogovima Olimpa, Grci su ga smatrali bogom ocem i prinosili su mu žrtve sa strahopoštovanjem.
https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/c/c8/Jupiter_Smyrna_Louvre_Ma13.jpg
http://www.jura.kg.ac.rs/gp/2/l/clanci/stanojevic.htm

# data[].attributes.headline
Анђела Урбановић

# data[].attributes.subject
Анђела Урбановић

# data[].attributes.body
Старозаветна прича
Мудри краљ Соломон

СОЛОМОН је био врло млад када је постао краљ. Волео је Јехвеа и следио је добре савете које му је дао његов отац Давид. Јехве је био задовољан Соломоном, па му је зато једне ноћи рекао у сну: “Соломоне, шта би желео да ти дам?”

Соломон је одговорио: “Мој Боже, ја сам веома млад и не знам како да владам. Зато ми дај мудрост да бих исправно владао твојим народом.”

Бог је био задовољан када је чуо шта је Соломон тражио. Због тога је рекао: “Зато што си тражио мудрост, а не дуг живот или богатство, даћу ти више мудрости него што је ико до сада имао. Али даћу ти и оно што ниси тражио, а то је богатство и славу.”

Убрзо након тога, код Соломона су дошле две жене сa великим проблемом. “Ова жена и ја живимо у истој кући”, објаснила је једна од њих. “Ја сам родила сина, а два дана касније и она је родила сина. А онда је једне ноћи њена беба умрла. Али док сам ја спавала, она је ставила своје мртво дете поред мене, а узела моју бебу. Када сам се пробудила и погледала мртво дете, видела сам да није моје.”

Тада је она друга жена рекла: “Није истина! Живо дете је моје, а мртво је њено!” Прва жена је рекла: “Није тачно! Мртво дете је твоје, а живо је моје!” Тако су се препирале ове две жене. Шта ће Соломон урадити?

Наредио је да се донесе мач, и када су га донели, рекао је: “Расеците бебу на два дела, и дајте свакој жени по пола.”

“Не!”, викнула је права мајка. “Молим вас, немојте да убијете бебу. Дајте је њој!” Али, она друга жена је рекла: “Немојте је дати ниједној од нас, узмите и расеците је на два дела.”

На крају је Соломон рекао: “Немојте да убијате дете! Дајте га првој жени. Она је права мајка.” Соломон је знао да права мајка толико воли своју бебу да је спремна да је да другој жени само да беба не би била убијена. Када је народ чуо како је Соломон решио проблем, сви су били срећни што имају тако мудрог краља.

Током Соломонове владавине, Бог је благословио народ тако што је дао да земља обилно рађа жито и јечам, грожђе и смокве, као и другу храну. Људи су носили лепу одећу и живели су у лепим кућама. Сви су уживали у изобиљу добрих ствари.
Izvori:https://www.jw.org

# data[].attributes.headline
Религије и митологије Грка и Римљана

# data[].attributes.subject
Религије и митологије Грка и Римљана

# data[].attributes.body
Сличности између Грка и Римљана, пре свега, се везују за божанства - дакле, римска религија има слична божанства као грчка.
Кроз прве векове римске државе, нису се виделе разлике од грчког полиса.
Али, неке од разлика су да су Грци много утицали на старе цивилизације Истока (под вођством Александра Македонског је дошло до стапања култура и настанка "хеленизма").
Варварски народи нису пали под утицај хеленизма, али је са Римљанима било супротно; они нису успели да преплаве Грке, Јевреје, Египћане и друге народе, али су варварске народе врло брзо успели да отуђе од свог језика, обичаја и веровања да би се стопили у римске грађане.
На пример, филозофијом Грци сматрају највећим даром који су људи добили од богова, док Римљане филозофија не интересује.
Занимљивост: нешто што историја није потврдила, а говори једна легенда о оснивању Рима - оснивачи града на Тибру су потомци избеглица из Троје, то јест Грци.
Још једна сличност јесте да оба народа припадају индоевропској групи.
Хелени су задужили човечанство многим својим остварењима, а међу најважније спада фонетско писмо и апстрактна мисао.

Изворни научни чланак,
Правни факултет Универзитета у Београду,
Др Обрад Станојевић

http://www.jura.kg.ac.rs/gp/2/l/clanci/stanojevic.htm

# data[].attributes.headline
Грчка и Римска митологија

# data[].attributes.subject
Грчка и Римска митологија

# data[].attributes.body
У овом видеу, кроз презентацију, које су то сличности између ових митологија и како су утицале на данашњицу. Неки људи сматрају да су Јупитер и Зевс исти бог што самим тим повезује ове две митологије.

https://www.youtube.com/watch?v=fBatYo8shTM

# data[].attributes.headline
Икар и Дедал

# data[].attributes.subject
Икар и Дедал

# data[].attributes.body
Мит о Икару или Икарусу
Када је Дедал завршио са изградњом лавиринта, Минос је, да би га спречио да се истина о лавиринту прошири, затворио Дедала, а и контролисао је све бродове и све путеве. Да би се ослободио и напустио острво, Дедал је одлучио да направи крила себи и своме младом сину Икару. Увезао је пера заједно, од најмањег до највећег, створивши тако велику површину. Већа пера је осигурао концима, а мања воском тако да су она личила на птичија крила. Када је посао био завршен, Дедал је, на месту махао крилима и тако их испробавао, а затим је крилима опремио и свог сина Икара и научио га како да лети. Када су обојица били спремни, Дедал је упозорио Икара да не лети ни превисоко, а ни ниско, јер, ако лети превисоко сунце ће отопити восак, а ако лети прениско, морска пена ће натопити крила и више неће моћи наставити са летом. И затим су обојица полетели. Прелетели су преко острва Сам, Дел и Лебинт, а тада је Икар почео летети све више и више да би достигао до самих небеса и дотакао их. Сунце је, све више и више, загревало восак, и он се почео топити са крила, а пера су се на крају раздвојила, а Икар је пао у море и утопио се. Дедал је окривљивао себе и своју вештину за синовљеву смрт, а место где је Икар пао и утопио се у море назвао је Икаријом. После свега Дедал је стигао у Сицилију, где му је заштиту пружио краљ Кокал. На Сицилији је Дедал саградио храм у част бога Аполона, а крила је окачио као жртву богу.
https://sr.wikipedia.org/sr-ec/%D0%98%D0%BA%D0%B0%D1%80
Магдалена Прчетић

# data[].attributes.body
Rečenica koja po meni igra najveću ulogu u Novom zavetu nalazi se u Jevandjelju po Mateju. Isus Hrist u njemu razgovara sa narodom, podučava ga, ali fariseji i sadukeji koji ne veruju da je on Sin Božiji pokušavaju da ga uhvate u intelektualnu klopku, da mu postave stupicu iz koje se neće izvući, da ga isprovociraju da se izlane i kaže nešto što ne treba.
“U taj isti dan pristupiše mu sadukeji, koji govore da nema vaskrsenja, i upitaše ga govoreći: Učitelju, Mojsej reče: Ako umre ko bez djece, da uzme brat njegov ženu njegovu i podigne sjeme bratu svome. U nas bješe sedam braće; i prvi oženivši se umrije, i ne imavši poroda ostavi ženu svoju bratu svome. A tako  i drugi, i treći, sve do sedmoga. A poslije sviju umrije i žena. O vaskrsenju, dakle, kojega će od sedmorice biti žena? Jer je za svima bila.

A Isus odgovarajući reče im: Varate se, ne znajući Pisma ni sile Božije. Jer o vaskrsenju niti se žene niti se udaju, nego su kao anđeli Božiji na nebu. A za vaskrsenje mrtvih niste li čitali šta vam je rekao Bog govoreći: Ja sam Bog Avraamov, i Bog Isakov, i Bog Jakovljev? Bog nije Bog mrtvih, nego živih. I narod čuvši divljaše se nauci njegovoj.”

Izvor teksta: https://www.telegraf.rs/zanimljivosti/zabavnik/2922402-hristova-recenica-iz-novog-zaveta-koja-danas-i-zauvek-mora-da-vam-bude-u-glavi-foto

# data[].attributes.body
Snimak koji ukratko prikazuje neke od najlepsih i najpoznarijih dela vezanih za religiju i mitologiju starih Grka.

# data[].attributes.attachment_link.title
Art and Mythology : Ancient Greek Mythology.

# data[].attributes.headline
Тројански рат

# data[].attributes.subject
Тројански рат

# data[].attributes.body
Ана Станковић III2
Тројански рат је један од сигурно највећих догађаја са краја микенске епохе. Трајао је почетком 12. века п.н.е. У античкој традицији, овај рат је представљен као сукоб Грка и Тројанаца, који је избио након што је тројански принц Парис отео из Спарте Јелену, жену краља Менелаја. Не зна се број људи и оруђа која су коришћена у овом рату. Опсада Троје трајала је пуних десет година. У помоћ осветољубивом Менелају прискочио је његов брат Агамемнон, владар Микене. Заједно су скупили огромну војску и дошли под зидине Троје. Првих девет година рата водиле су се битке у Троји и околним подручјима. Упоредо с уништавањем тројанске привреде, у овим борбама су Грци сакупили и велике количине блага и другог ратног плена. Грци су добили многе важне битке; погинуо је тројански херој Хектор, као и тројански савезник Пентесилеја. Међутим, Грци нису могли да разоре зидине Троје. Убијен је и Патрокло а недуго затим Парис је стрелом убио Ахила погодивши га у једино рањиво место – пету. Грци су на крају град освојили лукавством, а не војном силом. У Хомеровој Илијади остало је записано да су се Грци, укрцали на своје лађе и отпловили, остављајући огромног дрвеног коња на дар богињи Атини. У његовој унутрашњости били су скривени њихови одабрани борци, предвођени Одисејем и Менелајем. Тројанци су желели да провере да ли је коњ дар богова или дело људских руку. Одлучили су да га прободу копљем, ако потекне крв, то би значило да је дар богова и да га треба унети у град, ако ипак не би било крви, требало га је уништити. Када је један Тројанац зарио копље у дрвено тело коња, краљ Менелај је подметнуо бутину из које је потекла крв. Стога су Тројанци одлучили да коња унесу у град. Кад је пала ноћ, Грци су искочили из његове утробе и напали Тројанце. После дуге и крваве борбе успели су да освоје град. Према грчкој традицији, то се десило 1184.године пре н.е. Извор: https://istorijasveta.wordpress.com/2013/07/04/troja-i-trojanski-rat/

# data[].attributes.body
Anja Jelic

http://www.radiobijelopolje.me/index.php/zanimljivosti/18395-dedal-i-ikar-prica-o-ljudskoj-potrebi-da-se-tezi-ka-vrhu

# data[].attributes.body
Mit o Dedalu i Ikaru je jedan od najpoznatijih grčkih priča, jer se sastoji od istorijskih i mitskih detalja. Opšta tema uključuje genijalnost i briljantnost čovjeka i njihovu zloupotrebu što često može dovesti do pada. Dedalovo ime je tokom vjekova povezivano sa ljudskom maštom i pronalaskom, a Ikarov let simbolično govori o čovjekovoj težnji ka vrhu.Dedal je bio pronalazač, vajar i arhitekta. On je bio zaslepljen Ijubomorom prema svom rođaku i učeniku Talu, koji je posmatrajući zmiju kako koristi svoje čeljusti izmislio testeru što mu je donelo slavu. U jednom nastupu Ijubomore, Dedal je Tala gurnuo sa Akropolja i Areopag ga je kaznio progonstvom. On je otišao na Krit kod kralja Minosa, gde je dobio sina Ikara sa njegovom lepom robinjom Naukratom. Izgradio je Lavirint, odnosno palatu u kojoj su se nalazili mnogobrojni hodnici, koji su bili toliko komplikovano izgrađeni da se u njima niko nije mogao orijentisati. Tu je Minos zatvorio Minotaura, čudovište sa glavom bika i telom čoveka. Pošto je Dedal pomogao Tezeju da ubije Minotaura, ljut Minos zatvara njega i njegovog sina u taj Lavirint. Da bi spasao sebe i svog sina, Dedal je počeo da razmišlja kako će pobeći iz Lavirinta. Znajući da je njegova arhitektonska tvorevina previše komplikovana, shvatio je da ne mogu izaći pešice, a kako su obale Krita bile dobro čuvane neće moći da pobegnu morem. Jedini preostali put bio je vazduh. Dedal je napavio krila od perja i voska i neko vreme podučavao sina da leti. Pre nego što je stavio krila na njega, on ga upozorava da će da ga prati pažljivo i da leti na srednjoj visini, jer će ako leti prenisko morska voda nakvasiti krila, a ako leti previsoko, sunce će ih istopiti. Dedal i Ikar su poleteli i uspešno preleteli mnoga ostrva. Ali, Ikara je privlačila visina i što se više približavao Suncu, ono je sve više topilo vosak na njegovim krilima, dok se krila nisu potpuno raspala, i on je pao u more i utopio se. Jugoistočni deo Egejskog mora gde je pao nazvan je po njemu Ikarsko more, a obližnje malo ostrvo Ikarija. Dedal je kasnije bezbedno otputovao na Siciliju, gde je izgradio hram bogu Apolonu i prineo mu svoja krila kao žrtvu. On više nikada nije leteo.

Anja Jelic

# data[].attributes.headline
Postanak sveta po mitologiji starih Grka

# data[].attributes.subject
Postanak sveta po mitologiji starih Grka

# data[].attributes.body
Grčku mitologiju čini veliki broj priča u kojima su glavni junaci njihovi bogovi, heroji i priroda i iz njih se puno može naučiti o načinu života starih Grka, njihovim običajima i kulturi. Posebnu ulogu u njihom životu su imale proročice, a najpoznatije proročište je proročište u Delfima.

U njihovoj verziji sveta na početku je bio tamni Haos iz koga je nastao svet, a iz njega se izdigla i boginja Geja – Majka Zemlja. Iz Haosa je nastao Eros– ljubav, najjača sila koji sve oživljava. Majka Zemlja u snu je rodila Nebo – Urana koji je zavladao svetom i oženio se Zemljom sa kojom je dobio šest sinova i šest kćeri.

Bili su to moćni titani i i tri jednooka kiklopa. Uran je u jednom trenutku počeo da mrzi svoju decu titane pa ih je kaznio tako što ih je zatvorio u mrak. Najmlađi od njih, Hron, uspeo je lukavstvom da svrgne oca sa vlasti. Znajući kako je on to uradio, Hron se uplašio da bi njegova deca to mogla njemu da učine pa je zbog toga svojoj ženi Reji naredio da mu prinosi svako njihovo dete koje bi on gutao.

Među njima su bili Demetra, Hera, Had i Posejdon, a Reja je uspela da sakrije najmlađeg sina Zevsa koji se pobunio protiv oca i naterao ga da vrati svu decu koju je progutao. Zevs se onda oženio Herom i postao vrhovni bog Olimpa.

Tako su stari Grci videli početak i nastanak sveta.

Izvori: http://www.tt-group.net/video/svi-bogovi-muze-i-nimfe-anticke-grcke/

# data[].attributes.body
Pandora je predstavljala prvu ženu na svetu, samim tim i poreklo čitavog ženskog roda. Nastala je kao kazna Zevsa grčkom bogu Hefestu, bogu vatre i kovača, nakon što je Prometej od njega ukrao vatru i podario je ljudima. Pandora je predstavljala svu lepotu ali i nasuprot tome izvor svih zla sveta. Pandoru su bogovi darovali najlepšim haljinama, najprimamljivijim čarima, lukavim srcem i predivnim glasom. Zbog toga ime Pandora prevodi se i kao "darovana od strane svih". Po jednoj verziji mita nakon što je došla na zemlju, iz njenog ćupa izlaze stotine bolesti i nevolja koje bivaju puštene da haraju svetom. Jedina stvar koja nije stigla da izadje je nada. Druge verzije mita predstavljaju totalnu suprotnost jer kažu da je u pandorinom ćupu bilo sakupljeno svo dobro sveta.
Izvor: https://www.google.com/amp/s/grckamitologija.wordpress.com/2012/11/02/mit-o-pandori/amp/
Una Djordjevic

# data[].attributes.attachment_link.title
PANDORINA KUTIJA  ( Šta se dešava kada se otvori )

# data[].attributes.body
Iris je bila boginja duge i glasnik olimpskih bogova. Često su je opisivali kao  ličnog glasnika Here. Iris je bila boginja mora i neba - njen otac Thaumas "čudesni" bio je morski bog, a majka Elektra "amber" oblak-nimfa. Za Grke koji obitavaju u primorju, dugin se luk najčešće viđao na udaljenosti između oblaka i mora, pa se verovalo da boginja kišne oblake dopunjava vodom iz mora. Iris nije imala svoju prepoznatljivu mitologiju. U mitu se ona pojavljuje samo kao obaveštajna poslanica i obično je opisivana kao boginja devica. Njeno ime sadrži dvostruko značenje, vezano je i za grčku reč iris „duga“ i za eiris „glasnik“.

Iris je na starogrčkoj vaznoj slici prikazana kao lepa mlada žena sa zlatnim krilima, heraldovim štapom (kerikeion), a ponekad i bokalom za vodu (oinochoe) u ruci. Obično je bila prikazivana kako stoji pored Zevsa ili Here, ponekad poslužujući nektar iz svog bokala. Kao peharnika bogova, Iris se u umetnosti često ne razlikuje od Hebe.

https://www.theoi.com/Pontios/Iris.html

# data[].attributes.body
Anđela Urbanović

# data[].attributes.body
Eho i Narcis

Eho je bila nimfa koja je pomagala Zevsu, vrhovnom bogu na Olimpu, u njegovim ljubavnim avanturama. Naime, svaki put kada bi Zevs odlazio svojim ljubavnicama, Eho je svojim pričama skretala pažnju Heri, Zevsinoj ženi, kako Hera ne bi otkrila Zevsova neverstva.

Međutim, kada je Hera saznala za to, kaznila je Eho tako što više nikada nije mogla prva da govori. Vremenom, Eho je počela da ponavljala samo poslednje reči koje čuje. Upravo od toga potiče reč eho u značenju odjek.

Nakon toga, Eho upoznaje prelepog Narcisa (ili Narkisa) i zaljubljuje se u njega, ali ta ljubav ostaje neuzvraćena. Narcis, kada je spoznao svoju lepotu u odrazu u reci, osetio je neopisivu ljubav prema samom sebi koja je gorela u njemu.

Na kraju, prema jednom mitu, Narcis je od te ljubavi i „sagoreo“, a u času njegove smrti Eho ga je videla i uputila poslednji pozdrav. Kada su nimfe došle da ga sahrane, na mestu njegovog tela stajao je belo-žuti cvet, narcis.

Narcis je bio sin vodene vile, Liriope, i rečnog boga, Kefisa, boga iste reke u kojoj su Deukalion i Pira oprali svoje grehe pre nego su postali roditelji nove ljudske rase posle potopa. Prorok Tiresija je na rođenju Narcisa prorekao da će on živeti dugo, pod uslovom da ne upozna sebe. Niko nije bio siguran šta ovo predskazanje zapravo znači, a postalo je jasno prekasno, u trenutku kada je bio na prekretnici između dečaštva i punoletstva.

Izvor: https://kultivisise.rs/odisej-medeja-grcki-mitovi/

# data[].attributes.body
Тројански јунак Енеја је после пада Троје дуго лутао по свету, и напокон је своје уточиште пронашао у Италији, у Лацију, где је основао град Албу Лонгу.

После смрти Енеја, Алба Лонгом су владали његови потомци, а када је на престо дошао Енејев потомак Нумитор, са престола га је свргнуо брат Амулије. По преузимању престола, Амулије је убио Нумиторовог сина, а његову кћерку Реа Силвију послао у храм богиње кућног огњишта Весте. Амулије је Реа Силвију поставио за „весталку“ - свештеницу Весте, јер је знао да се „весталке“ не смеју удавати, па ће Нумитор остати без потомака који би једном могли затражити право на престо Алба Лонге.

И мада је Реа Силвија била свештеница у њу се заљубио бог рата Марс, и она му је ускоро родила близанце - Ромула и Рема. Када је краљ Амулије сазнао шта се догодило, бојећи се да ће му браћа, када одрасту, одузети власт, наредио је своме робу да близанце баци у реку Тибар. Ромула и Рема је роб ставио у корпу и спустио у реку, али је вода, корпу са браћом избацила на обалу реке, у подножју Палатина, једног од седам брежуљака. У близини обале је била вучица Реа која је данас симбол града Рима - и чувши плач деце дошла је и нахранила их је својим млеком. Након некога времена пастир Фаустул је, чувајући своја стада, пролазио поред пећине на брду Палатину изнад Тибра, и спазио где вучица доји два мала дечака. Причекао је да их вучица нахрани, и да се удаљи од пећине, а онда је ушао и однео дечаке у своју колибу. Ака Ларенција, жена Фаустула је одлучила да их усвоји јер они нису имали деце, и назва их Ромул и Рем. Фаустул их је, уз помоћ своје жене Аке Ларенције, одгојио, а да није ни знао да су то синови бога Марса и весталке Реје Силвије, дечаци којима је судбина одредила да буду оснивачи града Рима.

Заједно са својим дедом, Ромул и Рем су убили краља и свог деду – Нумитора поставили за краља града Алба Лонге.

Временом су Ромул и Рем пожелели да оснују свој град – и то на месту на ком су остављени и на ком су одгајани – у близини реке Тибар. Било је потребно одредити оснивача града, а пошто су били близанци – рођени у исто време – то је било тешко одлучити.

Договор је био да оснивач града буде онај који види више птица – чиме би одлука заправо била препуштена боговима.

Тако се Ромул попео на брежуљак Палатин, а Рем на Авентин. Богови су одлучили да ће Ромул видети 12, а Рем шест птица, па је тако Ромул имао част да буде оснивач новог града.

Прво што је урадио било је да плугом заоре бразду око брежуљка Палатина и избаченом земљом облежи место на ком ће бити изграђени зидови будућег града. Када је Рем ово видео, био је завидан и љубоморан на свог брата, па је прескочио “зид”. Ромул, који није могао поднети понижење да било ко, па и рођени брат непозван уђе у још несаграђен град, потегну оружје и убије Рема, говорећи му: „Нека свако овако прође ко пређе моје зидове.“

Тако је Ромул наставио да зида свој град, који је био завршен 21. априла 753. године пре нове ере. Дао му је име Рома – Рим, а постао је и први краљ овог града.
Извори:
https://en.wikipedia.org/wiki/Main_Page
https://mythologymythology.wordpress.com/2016/03/14/romul-i-rem/

# data[].attributes.body
Прометеј је био син титана Јапета и Океаниде Климене, највећи пријатељ и доброчинитељ људи. Прометеј је праварио Зевса, а Зевс љут због преваре, ускратио је људима ватру. Прометеј је поново помогао човечанству: украо је ватру Зевсу, врховном Богу, и донео је с небеса на земљу у шупљој трсци. Прометеја је Зевс спутао нераскидивим оковима и причврстио га за стену. Тамо му је сваки дан дивовски орао кидао јетру, да би му током ноћи све ране зарасле. Зевс је то чинио да би му се тако продужиле муке. Прометеј је, по легенди, подарио и ум, научио их да граде куће, открио им кретање Звезда, подарио им бројеве, писмо и памћење. Људе је научио да упрежу стоку у јарам, да кроте коње и граде лађе. Такође, пружио им је сазнање о справљању лекова, тумачењу лета птица и свему ономе што земља крије у утроби.
Литература: ЕНЦИКЛОПЕДИЈА БРИТАНИКА, сажето издање; OXFORD ШКОЛСКА ЕНЦИКЛОПЕДИЈА

# data[].attributes.body
Херакле  био је полубог, син врховног бога Зевса и смртнице Алкмене. У римској митологији звао се Херкул. Био је син бога Зевса и  смртнице Алкмене, Хера је била Хераклева помајка и његов непријатељ. Кад је Алкмена била трудна с Хераклем, Хера је покушала спречити порођај завезавши Алкменине ноге у чвор да би успорила пород. А потом је убрзала Еуристејево (микенски краљ) рођење. Херу је преварила Галантида, Алкменина слушкиња, рекавши да је Алкмена већ родила дете. Хера је Галантиду претворила у ласицу. Алкмена је потом родила полубога Херакла и смртника Ификла. Херакла је назвала Алкид, а касније је назван Херакле, у преводу Херина слава, да би ублажили Херин гнев.Док је Херакле био дете, Хера је послала две змије да га убију док је лежао у колевци. Херакле је задавио сваку змију једном руком, а потом га је његова дадиља пронашла да се игра њима као да су играчке.Једна прича говори да је Зевс преварио Херу да доји Херакла. Кад је она открила ко је дете, бацила га је са својих груди, а млеко се просуло небом и створило Млечни пут.Пошто је убио свог учитеља музике лиром, послали су га да чува стоку на планину са својим очухом Амфитрионом. Онде су га посетиле две нимфе - Ужитак и Врлина - понудивши му угодан али лагодан, или тежак али славан живот. Херакле је изабрао другу опцију. Један од његових изазова поставио му је краљ Теспије, који је хтео да убије китеронског лава. Као награду, краљ му је понудио прилику да оплоди његових 50 кћери. Наводно је то Херакле учинио у једној ноћи.Касније се у Теби оженио његовом кћери Мегаром. Но Хера је довела Херакла до напада лудила па је он убио своју децу. Када је схватио шта је учинио, побегао је делфијској пророчици. Хера је контролисала пророчицу, која му је наредила да служи краљу Еуристеју дванаест година и изврши сваки задатак који му он зада. Херакле је као услов за долазак на Олимп (и бесмртност) требало да изврши дванаест задатака, које му је постављао краљ Еуристеј.Херакле се женио четири пута. Први пут с Мегаром, коју је заједно с децом убио у нападу лудила које је узроковала Хера. Мегарину је руку дао Јолају јер му је било преболно гледати је. Следећа му је жена била Омфала, лидијска краљица, којој је испрва био роб.Трећа жена била је Дејанира. Након венчања, путовали су и требало је да прођу неку реку, где је један Кентаур понудио помоћ, али је покушао силовати Дејаниру. Херакле га је усмртио стрелом натопљеном Хидрином крвљу. Умирући, кентаур је Дејанири рекао да ако жели Херакла спречити да ступа у везе с другим женама, скупи његову крв и семе те да их премаже по његовој одећи. Знао је да је његова крв дошла у дотицај с Хидрином те да ће убити Херакла.После је Дејанира била љубоморна на Јолу те је уронила кошуљу у ту мешавину. Хераклев је слуга донио Хераклу ту кошуљу, а тканина је на Хераклу почела гристи његово месо. Потом је замолио да га поставе на ломачу да му прекину патње.

# data[].attributes.body
Fortuna je staro božanstvo blagostanja, plodnosti prirode i žena.
U Rimu se prvo poštovala kao boginja sreće i sudbine, a kasnije je poistovećuju sa Tihom, grčkom boginjom sreće.
Fortuna je u početku poštovana kao neko ko domosi mir, berićet, velika stada, a postepeno je njen kult dobijo širu ulogu.
Njena je bila jedna od prvih svetkovina , na kojoj su mogli da prisustvuju i slobodni ljudi a i robovi.
Njoj je bio posvećen veliki broj hramova - i u Rimu, a i u celoj Italiji.
Najčuveniji Fortunini hramovi nalazili su se na Kvirinalu i u blizini Pompejevog pozorišta.

# data[].attributes.body
Пандора у грчкој митологији је жена титана Епиметеја. Пандора је жена која је на свет донела зло и патњу.

Пандорина кутија
Прометеј је Епиметеју, своме брату, рекао да не прима никакве дарове од богова, али га овај није послушао и, када су богови послали Пандору на земљу, заљубио се у њу. Хермес му је рекао и упозорио да је она дар од Зевса и да не дира Пандорину посуду која је била њен мираз. Са друге стране, Епиметеј је рекао Пандори да не отвара ту посуду.

Знатижеља Пандорина је била превелика и она јој није могла одолети и отворила је посуду. У том тренутку је све зло изашло и, на до тада безбрижно човечанство, које је живело у благостању, сручили су се куга, туга, сиромаштво, злочин, очај, похлепа, старост, болест, лудост, пркос, глад, превара...

Пандора је брзо затворила кутију и унутра је остала само нада. Пандора је тада увидела да је свет без наде туробан и врло хладан и опет је отворила кутију из које је изашла и нада. Тако је човечанство са свим злом добило и наду.
Извор: Википедија: Пандора.

# data[].attributes.headline
Тајна вечера или Пос

# data[].attributes.body
Тајна вечера или Последња вечера (итал. Ultima Cena) једно је од најзначајнијих дела Леонарда да Винчија, а сматра је једним од највећих светских уметничких ремек-дела.Сликана техником фреске, настала је у периоду ренесансе, вероватно од 1494. до 1498. године.Интересантно је да на овој слици Тајне вечере , Јуда седи на истој страни стола са свим осталима, исто као и Исус Христос и апостоли, за разлику од традиционалног приказивања када седи на њима супротној страни.
Марија Брзаковић III 2

# data[].attributes.body
Persej i Meduza

Neoprezan u opkladi sa udvaračem svoje majke, mladi Persej obećava da će pobediti Meduzu, čudovište čiji pogled sve skameni. Zabrinutog Perseja sreće Hermes, bog lopova i prevaranata, i obećava Perseju da će mu pomoći.

Meduza, autor: Malczewski

Meduza, autor: Malczewski

Persej zatim dobija Hadovu kapu nevidljivosti, krilatu obuću i čudotvornu torbu, odlazi i bori se sa Meduzom. Pokorio ju je tako što je, skrenuvši pogled od nje, stavio ogledalo u kom se Meduza ugledala i tako skamenila samu sebe, a Persej joj je odsekao glavu.

Persej nije jedini koji je dobio pomoć od boga: u grčkoj mitologiji gotovo svi veliki junaci su imali svoje bogove zaštitnike. S tim se može dovesti u vezu stari slovenski običaj koji se vremenom pretvorio u slavu: na taj dan mi slavimo sveca koji je naš zaštitnik.
Marija Brzakovic III2
Izvor https://kultivisise.rs/odisej-medeja-grcki-mitovi/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ne bismo pogrešili ako bismo rekli da se čitava evropska umetnost, kultura i nauka u nekoj meri zasniva na grčkoj tradiciji. Naš svakodnevni jezik ispunjen je izrazima i poslovicama koje svoje poreklo vode iz drevne Helade. Stoga, dajemo omaž jednoj od najplodnijih i najzamiljivijih mitologija, grčkoj mitologiji i izdvajamo deset od nebrojeno mnogo mitova koje vredi pamtiti.

Odisej

Kralj Itake bio je jedan od najvećih junaka grčke mitologije. Lukavog i spretnog Odiseja najviše upoznajemo tokom njegovog dugog povratka kući, posle Trojanskog rata: njegovo putovanje do Itake se odužilo na čitavih deset godina.

Sedam godina je morao da provede na ostrvu lepe Kalipso, koja mu je pružala ljubav i gostoprimstvo (neobično zarobljeništvo, zar ne?). Iako je zarobljen zbog toga što je razljutio Posejdona, boga mora, on ipak uspeva da pobegne i nastavi putovanje ka svojoj domovini. Na tom putovanju sreće se sa proročicom Kirkom, odlazi u zagrobni svet, bori se sa čudovištima Scilom i Haridbom, kao i sa kiklopima, a za sve to vreme izgubio je čitavu svoju posadu.

Na kraju, uspešno stiže do svoje domovine, gde ga čeka već odrasli sin i odana žena, prelepa Penelopa, koja je godinama odbijala prosce, iako su svi govorili da je Odisej umro.

Mit o Odiseju je priča o hrabrosti, mudrosti i vernosti (kako čije), a motiv povratka kući nakon rata postoji u književnosti i dan-danas.

Eho i Narcis

Eho je bila nimfa koja je pomagala Zevsu, vrhovnom bogu na Olimpu, u njegovim ljubavnim avanturama. Naime, svaki put kada bi Zevs odlazio svojim ljubavnicama, Eho je svojim pričama skretala pažnju Heri, Zevsovoj ženi, kako Hera ne bi otkrila Zevsova neverstva.

Međutim, kada je Hera saznala za to, kaznila je Eho tako što više nikada nije mogla prva da govori. Vremenom, Eho je počela da ponavlja samo poslednje reči koje čuje. Upravo od toga potiče reč eho u značenju odjek.

Nakon toga, Eho upoznaje prelepog Narcisa (ili Narkisa) i zaljubljuje se u njega, ali ta ljubav ostaje neuzvraćena. Narcis, kada je spoznao svoju lepotu u odrazu u reci, osetio je neopisivu ljubav prema samom sebi, koja je gorela u njemu.

Na kraju, prema jednom mitu, Narcis je od te ljubavi i „sagoreo", a u času njegove smrti Eho ga je videla i uputila poslednji pozdrav. Kada su nimfe došle da ga sahrane, na mestu njegovog tela stajao je belo-žuti cvet, narcis.

Orfej i Euridika

Orfej je bio najpoznatiji mitski pevač, svirač i pesnik. Njegova pesma bila je čudotvnorna i nadaleko poznata. Ubrzo nakon venčanja njegova žena, nimfa Euridika, umire od ujeda zmije otrovnice. Pošto nije mogao da preboli smrt voljene Euridike, Orfej se spušta u podzemlje kako bi je izbavio odande.

Njegova pesma je bila toliko čarobna da joj ni sami vladari podzemlja nisu odoleli. Oni su mu dozvolili da izvede Euridiku u život, ali pod uslovom da se nijednom ne okrene i ne pogleda u nju, sve dok ne izađu iz podzemlja. Međutim, zbog prevelike čežnje, ali i sumnje da ga ne prati, Orfej se okrenuo i pogledao Euridiku i zbog toga zauvek izgubio svoju ljubav.

Nakon toga što je izgubio Euridiku, Orfej je odbijao ljubav svih žena. Pokrenuo je obrede u kojima je naučio muškarce da vode ljubav sa dečacima. (Poznato je da su stari Grci imali drugačije viđenje seksualnosti u odnosu na savremenu perspektivu.) Kako bi mu se osvetile, žene su ga nemilosrdno rastrgle, a delove njegovog tela razbacale na sve strane.Verovalo se da je čitava priroda žalila za najboljim pesnikom toga dana: drveće je odbacivalo svoje lišće, a reke su nabujale od sopstvenih suza.

Persej i Meduza

Neoprezan u opkladi sa udvaračem svoje majke, mladi Persej obećava da će pobediti Meduzu, čudovište čiji pogled sve skameni. Zabrinutog Perseja sreće Hermes, bog lopova i prevaranata, i obećava Perseju da će mu pomoći.

Persej zatim dobija Hadovu kapu nevidljivosti, krilatu obuću i čudotvornu torbu, odlazi i bori se sa Meduzom. Pokorio ju je tako što je, skrenuvši pogled od nje, stavio ogledalo u kom se Meduza ugledala i tako skamenila samu sebe, a Persej joj je odsekao glavu.

Persej nije jedini koji je dobio pomoć od boga: u grčkoj mitologiji gotovo svi veliki junaci su imali svoje bogove zaštitnike. S tim se može dovesti u vezu stari slovenski običaj koji se vremenom pretvorio u slavu: na taj dan mi slavimo sveca koji je naš zaštitnik.

Had i Persefona

Ljubavna priča Hada, boga podzemlja, vezana je za devojku koju je na prevaru odveo u svoj dom. Naime, boginja Gea je stvorila cvet narcis koji je na livadi privukao pažnju Persefoni. Kada je Persefona prišla cvetu, zemlja se raspukla, iz nje je izašao strašni Had koji ju je zgrabio i odveo sa sobom.

Međutim, pošto je bila Zevsova ćerka, Persefona je, zahvaljujući majčinim molbama, dobila pravo da dve trećine godine živi na zemlji, a jednu trećinu u podzemlju. Ipak, Had joj je na prvom rastanku, pre njenog izlaska u živi svet, dao da pojede zrno nara, koje ju je zauvek vezalo za carstvo mrtvih.

Stari Grci su verovali da proleće počinje kada Persefona izađe na zemlju, a zima dolazi kada se ona vrati u podzemni svet. U mitologiji i kultu Persefona se pojavljuje ili kao nežna i ljupka devojka, ili kao mračna i zastrašujuća boginja podzemlja.

Pandorina kutija

Ljut nakon što je Prometej ukrao vatru od bogova i podario ljudima, Zevs naređuje Hefestu, bogu kovača i vatre, da od zemlje i vode stvori biće koje će biti lepo, ali ujedno i izvor svih zala na svetu. Tako je Hefest načinio Pandoru, prvu ženu na svetu. Bogovi su darovali Pandoru: Atina ju je obukla u lepe haljine, Hermes joj daje lukavo srce i umilan glas, Afrodita joj poklanja najprimamljivije čari. Zbog toga je njeno ime u prevodu: „ darovana od strane svih ".

Pandora dolazi na zemlju sa svojim ćupom. Kada je otvorila ćup, iz nje su izašle stotine bolesti, nevolja i sva zla sveta. U ćupu ostaje jedino Nada, jer je Pandora zatvorila ćup pre nego što je uspela da izađe. Prema drugim verzijama ovog mita, a nasuprot ovom, smatra se da su u Pandorinom ćupu bila sakupljena sva dobra sveta. Od Pandore je potekao čitav ženski rod, „izvor tegoba za sve muškarce" prema starim Grcima.

Pigmalion

Pigmalion je bio kralj Kipra, poznat po tome što je omrzao čitav ženski rod. Pored toga, bio je darovit umetnik: od slonovače je izvajao ženski kip koji je bio lepši od bilo koje smrtnice. Pošto se zaljubio u svoje remek-delo, Pigmalion počinje da grli i ljubi svoj kip, da mu poklanja cveće, haljine i slične poklone koji se daruju (živim) devojkama.

Kako je njegova ljubav postajala sve veća i strasnija, jednog dana, ispred Afroditinog žrtvenika, molio je boginju ljubavi da ga na neki način sjedini sa figurom prelepe devojke. Kada je po povratku kući ponovo obgrlio i poljubio skulpturu, kroz njeno telo je počela da teče krv i u njegovim rukama našla se prava, živa devojka. Pigmalion se kasnije oženio svojim delom.

Danas se u psihologiji koristi termin pigmalion efekat, koji je u vezi sa nastavnikovim predubeđenjima o učeniku koja se na kraju i ostvare. Tako, na primer, dokazano je da učenici koji su hvaljeni od strane nastavnika ostvaruju bolje rezultate u školi u odnosu na druge.

Kralj Mida i zlatni dodir

Još dok je bio mali, bogovi su nagovestili da će Mida biti veoma bogat. Međutim, tada niko nije ni sumnjao da će to bogatstvo postati veliki teret za ovog kralja. Naime, pošto je udovoljio Dionisu, bogu vina i uživanja, Dionis mu obećava da će mu ispuniti bilo koju želju. Kralj Mida tada traži da mu Dionis pruži moć da svojim dodirom sve pretvara u zlato, što mu on i ispunjava.

U početku Mida se radovao svom novom daru, međutim kako je vreme odmicalo, Mida je shvatio da će ostati gladan i žedan, jer bi i hranu i piće pretvorio u zlato. Ražalošćen, tražio je od Dionisa da ga oslobodi ove moći. Kada se okupao u reci Paktol, ta moć je nestala, a reka je postala zlatonosna.

Priča o kralju Midi naučila je stare Grke (a i nas, toliko vekova kasnije) da ne treba biti pohlepan i da nije zlato sve što sija.

Ikar i Dedal

Dedal je bio pronalazač i arhitekta čuvenog Lavirinta na Kritu u kom je živeo Minotaur (čudovište sa glavom bika i telom čoveka). Nakon što je Dedal pomogao Tezeju da ubije Minotaura, Minoj, kralj Krita, zatvara Dedala i njegovog sina Ikara u isti taj Lavirint. Dovitljivi naučnik je našao način kako da izbavi sebe i sina Ikara iz zatvora: načinio je krila od perja i voska, te je neko vreme podučavao sina kako da leti.

Jednog dana Ikar i Dedal su poleteli i uspešno preleteli mnoga ostrva. Međutim, Ikara je privlačila visina i, kako se više približavao Suncu, ono je sve više topilo vosak na njegovim krilima, dok se krila nisu potpuno raspala, te je mladić poginuo tako što je strmoglavo pao u more.

Ikarov let simbolično nam govori o čovekovoj težnji ka vrhu, ka apsolutu, ka nemogućem. I ovaj mit nas uči da ko visoko leti, nisko pada.

Medeja

Medeja je bila čuvena čarobnica, jedna od najpoznatijih junakinja koje je grčka mitologija stvorila, poznata po čedomorstvu. Pošto je nesebično pomogla Jasonu da ukrade zlatno runo (pri čemu je ubila svog polubrata i pobegla iz zemlje), Medeja se udaje za Jasona i odlazi sa njim na Korint.

Posle nekog vremena, kralj Kreon Jasonu nudi ruku svoje ćerke, bez obzira na to što je Jason već bio oženjen. On prihvata ponudu, kako bi učvrstio svoj položaj u tuđoj zemlji, a posramljena Medeja kuje pakleni plan. Uz pomoć darova koje je poslala Kreonovoj ćerki Medeja je podmetnula požar, u kom je princeza umrla, a da bi osveta bila još gora, nemilosrdno ubija svoja dva sina koja je imala sa Jasonom.

Medejina osveta inspirisala je mnoge umetnike sve do današnjih dana. Ovaj mit postavlja večito pitanje: dokle je čovek spreman da ide zbog ljubavi, a dokle zbog mržnje?

# data[].attributes.attachment_link.title
Grčki mitovi: 10 priča iz mitologije za pamćenje

# data[].attributes.attachment_link.description
Ne bismo pogrešili ako bismo rekli da se čitava evropska umetnost, kultura i nauka u nekoj meri zasniva na grčkoj tradiciji. Naš svakodnevni jezik ispunjen je izrazima i poslovicama koje svoje poreklo vode iz drevne Helade. Stoga, dajemo omaž jednoj od najplodnijih i najzamiljivijih mitologija, grčkoj mitologiji i izdvajamo deset od nebrojeno mnogo mitova koje vredi pamtiti.

# data[].attributes.body
Hera (gr. Ἥρα) je bila žena vrhovnog boga grčke mitologije Zevsa, zaštitnica braka i udatih žena. Ona se pojavljuje u brojnim mitovima, kažnjava neverstvo, sveti se ljubavnicama svog muža, pa čak i njihovoj deci.

Hera je ćerka Krona i Reje. Otac je progutao odmah po rođenju, pa je živela u njegovoj utrobi  sve dok je brat Zevs nije oslobodio. Hera nije rado pristala da postane Zevsova žena. On joj se i pre udvarao, ali ga je odbijala. Onda se Zevs dosetio, prerušio se u pokislu pticu kukavicu, sleteo Heri na krilo, a ona se sažalila i privila pticu na grudi. U tom trenutku se Zevs vratio u svoj oblik i na silu je uzeo za ženu. Na venčanje su došli svi bogovi i doneli skupocene poklone.

Iako je Herin kult bio rasprostranjen po celom grčkom svetu, ona najviše svojih svetilišta ima na Peloponezu. Od životinja su joj posvećene krava, paun i kukavica, a od biljaka nar. Herini atributi su dijadema, skiptar i štit. U rimskoj boginji, Hera se povezuje sa rimskom boginjom Junonom.

https://www.opsteobrazovanje.in.rs/mitologija/grcka-mitologija/hera/

Dragoslav Srejović – Aleksandrina Cermanović-Kuzmanović, Rečnik grčke i rimske mitologije, drugo izdanje, Beograd: Srpska književna zadruga, 1987

# data[].attributes.body
Ziveo je na planini Olimp u palati koju mu je izgradio Bog Hedest.Zevsova zena bila je njegova sestra Hera.Imao je mnogo drugih zena pored nje.Mogao je da se pretvori u bika labuda,..Ostavio je veliki broj potomaka sa ovozemaljskim zenama.Hera je bila mnogo ljubomorna zbog toga.I zbog toga su se desavale velike klimatske nepogode na zemlji.Zevs je takodje  u dva navrata pokusao da unisti ljudski rod.Prvi put je hteo da unisti covecanstvo zato sto su mu se ljudi ucinili nistavni,medjutim covecanstvo je odbranio Prometej.Drugi put je hteo zato sto su mu se ljudi ucinili previse mocnim i to mu je zamoalo poslo za rukom,poslao je na svet potop ali Prometej je omogucio svom sinu i njegovoj zeni da se spasu i nasele svet ljudima.Zevs je bio vrhovni Bog,ali Zvs je protiv sudbine bio nemocan sta god radio.On je sve video,cuo i znao.Davao je ljudima darove po zasluzi.Zevsovo najmocnije oruzije bili su gromovi i munje a njegov stit bio je ne probojan,Egiba.Njegov hram u Olimpiji bio je grcki hram.U antickom svetu je bio poznat po to me sto se u njemu nalazila Zevsova Statua.
https://www.youtube.com/watch?v=vS-h4n1b7pQ

# data[].attributes.body
Orfej i Euridika

Orfej je bio najpoznatiji mitski pevač, svirač i pesnik. Njegova pesma bila je čudotvnorna i nadaleko poznata. Ubrzo nakon venčanja njegova žena, nimfa Euridika, umire od ujeda zmije otrovnice. Pošto nije mogao da preboli smrt voljene Euridike, Orfej se spušta u podzemlje kako bi je izbavio odande.

Njegova pesma je bila toliko čarobna da joj ni sami vladari podzemlja nisu odoleli. Oni su mu dozvolili da izvede Euridiku u život, ali pod uslovom da se nijednom ne okrene i ne pogleda u nju, sve dok ne izađu iz podzemlja. Međutim, zbog prevelike čežnje, ali i sumnje da ga ne prati, Orfej se okrenuo i pogledao Euridiku i zbog toga zauvek izgubio svoju ljubav.

Nakon toga što je izgubio Euridiku, Orfej je odbijao ljubav svih žena. Pokrenuo je obrede u kojima je naučio muškarce da vode ljubav sa dečacima. (Poznato je da su stari Grci imali drugačije viđenje seksualnosti u odnosu na savremenu perspektivu.) Kako bi mu se osvetile, žene su ga nemilosrdno rastrgle, a delove njegovog tela razbacale na sve strane.Verovalo se da je čitava priroda žalila za najboljim pesnikom toga dana: drveće je odbacivalo svoje lišće, a reke su nabujale od sopstvenih suza.
Orfej i Euridika, autor: Edward Poynter
Izvor:https://kultivisise.rs/odisej-medeja-grcki-mitovi/

# data[].attributes.body
Agamemnon (grč. Αγαμέμνων; „vrlo odlučan“), jedan od najvećih heroja grčke mitologije, sin kralja Atreja iz Mikene ili Arga i kraljice Aerope, brat Menelajev. Drugi izvori kažu da je sin Plejstena, sina ili oca Atreja, za koga se kaže da je bio Aeropin prvi muž. Agamemnonovog oca Atreja ubio je Egist, koji je zauzeo mikenski presto i vladao njome zajedno sa ocem Tistejem. Za to vreme Agamemnon i Menelaj našli su utočište kod Tindareja, kralja Sparte. Oni su se oženili njegovim kćerkama, Agamemnon Klitemnestrom, a Menelaj Jelenom. Agamemnon i Klitemnestra imali su četvoro dece: tri kćeri, Ifigeniju, Elektru i Hrisotemidu, i jednog sina, Oresta. Menelaj je nasledio Tindareja u Sparti, dok je Agamemnon, uz bratovljevu pomoć, svrgao Egista i Tisteja i povratio očevo kraljevstvo. Proširio je kraljevstvo osvajanjima i postao najmoćniji vladar u Grčkoj. Agamemnonova porodična istorija datira još od legendarnog kralja Pelopsa i bila je ukaljana brojnim silovanjima, ubistvima i prevarama. Grci veruju da je nasilnička prošlost bila uzrok zle sudbine koja je zadesila čitav Atrejev dom. Iako nije bio ravan Ahilu u junaštvu, Agamemnon je kao kralj imao nesumnjivi autoritet. On je sazivao ratna veća i vodio vojsku u bitku. Lično se pojavljivao na bojnom polju i učinio je mnoga herojska dela dok nije ranjen i bio prinuđen da se povuče u svoj šator. Njegova najveća greška je njegova prgava narav i ponekad preuveličano insistiranje na autoritetu i položaju, što je dovelo do uvrede Hriseja i Ahila, a što je izazvalo veliki razdor među Grcima. Agamamnon je okupio grčke snage da bi krenule ka Troji. Pripremajući se da otplove iz Aulide, luke u Beotiji, Agamemnonovi ratnici su izazvali bes boginje Artemide, jer su ubili jednu njoj posvećenu životinju. Zla sreća u vidu kuge i nedostatka vetra sprečavala je isplovljavanje. Konačno je prorok Kalhas objavio da se boginjin bes može umiriti samo žrtvovanjem Ifigenije, Agamemnonove kćeri. Klasični dramatičari se razlikuju u tome da li su se otac i kćerka dobrovoljno pokorili sudbini, ali Ifigenija je ipak žrtvovana. Njena smrt je odobrovoljila Artemidu i grčka vojska je isplovila za Troju. Postoji nekoliko verzija ove ljudske žrtve u grčkoj mitologiji. Neki izvori navode da je Agamemnon bio spreman da žrtvuje Ifigeniju, ali je Artemida prihvatila žtrvovanje jelena umesto Ifigenije, a prebacila na planinu Taurus na Krim. Hesiod kaže da je ona postala boginja Hekata. Agamemnon je bio komandant grčke vojske u Trojanskom ratu. Za vreme borbe Agamemnon je ubio Antipa. Agamemnon pratilac Haleas se kasnije borio s Enejom u Italiji. U Ilijadi se pominje priča o svađi Agamemnona i Ahila u poslednjoj godini rata. Agamemnon je uzeo Ahilu jednu lepu robinju, Briseju, kao ratni plen. Ahil, najveći ratnik svoga doba, se naljutio i napustio bitku, tako da je grčka vojska zamalo izgubila rat. Zahvaljujući Odisejevoj veštini pregovaranja, spor je izglađen. Posle osvajanja Troje, proročica Kasandra, kćerka trojanskog kralja Prijama, postala je deo njegovog ratnog plena. Posle putovanja praćenog olujom, Agamemnon i Kasandra iskrcali su se na Argolidu ili su se, nošeni vetrom iskrcali na Egistovu zemlju. Egist, koji je u međuvremenu zaveo Agamemnonovu ženu Klitemnestru, pozvao ga je na gozbu i izdajnički ubio. Po Pindaru i drugim tragedistima, Agamemnona je ubila njegova žena u kupatilu, bacivši preko njega komad tkanine ili mrežu da ne bi mogao da se brani. Klitemnestra je ubila i Kasandru. Njen bes zbog žrtvovanja Ifigenije, i ljubomora zbog Kasandre, bili su motivi ovog zločina. Agememnonovu smrt osvetio je njegov sin Orest, koji ubija svoju majku i Egista.
Agamemnonova maska je jedan od najpoznatijih zlatnih predmeta iz grčkog bronzanog doba. Pronašao ju je nemački trgovac i arheolog amater Hajnrih Šliman u Mikeni 1876. godine. Ova maska je bila jedna od nekoliko pronađenih zlatnih posmrtnih maski postavljenih preko lica sahranjenih u grobnicama kraljevskog groblja i postala je poznata kao maska Agamemnona, čuvenog kralja drevne Mikene. Maska se danas nalazi u Nacionalnom arheološkom muzeju u Atini.
Agamemnonova maska je veoma detaljna i stilistički posebna. Ona je napravljena od tankog zlatnog lima. Kada je Hajnrih Šliman otkrio ovu zlatnu masku verovao je da je to posmrtna maska kralja Agamemnona. Međutim, savremena arheološka istraživanja ukazuju da Agamemnonova maska datira iz oko 1550. do 1500. godine pre nove ere, oko 300 godina ranije od tradicionalnog datuma za koji se vezuje kralj Agamemnon.
Video:
https://youtu.be/gNmY4pesAqE
Izvori:
http://www.artnit.net/razglednica/item/4113-agamemnonova-maska.html
https://istorijat.wordpress.com/agamemnonova-maska/

# data[].attributes.attachment_link.description
Create a new document and edit with others at the same time -- from your computer, phone or tablet. Get stuff done with or without an internet connection. Use Docs to edit Word files. Free from Google.

# data[].attributes.body
Zevs

Mit kaže da je u početku bio samo Haos. Iz njega su postali Gea ( Zemlja) i Uran (Nebo). To su bila dva božanstva zamišljena u ljudskom obliku. Iz njihovog braka rodili su se Kiklopi i Giganti. Najmlađi među njima, Hronos (Vreme) zbacio je oca sa vlasti. Da ne bi doživeo očevu sudbinu proždirao je svoju decu na rođenju. Njegova žena Rea uspela je da sakrije njihovog sina Zevsa. Kada je on porastao, primorao je oca da vrati svu progutanu decu.

Zevs tada postaje gospodar sveta, bogova i ljudi. Ostali bogovi bili su njegova braća, sestre i deca.
Zevs se rodio u jednoj pećini na Kritu a odrastao na planini Ida gde su ga gajile Nimfe. Zevsova zakonita supruga bila je Hera. Pored nje imao je dosta ljubavnih avantura kako sa boginjama tako i sa smrtnicama. Iz svih ovih veza Zevs je dobio dosta dece: bogova, polubogova i heroja.

Slika: Vikipedija, slobodna enciklopedija
Izvor teksta: https://www.momsecret.net/zabavnik/grcka-mitologija-zanimljivosti-o-grckim-bogovima/

# data[].attributes.body
Афродита је била богиња љубави, лепоте и плодности.
Према Хесиодовој “Теогонији” рођена је у водама Пафоса. Она се издигла из морске пене када је титан Хрон погубио свога оца Урана оштрим српом, бацивши његове гениталије у море. (грч. Афрос - пена)
Одмах по рођењу стигла је до Китере, а затим и до морем опасаног Кипра, где је нага изашла на острво. Ту су Афродиту обукле и окитиле Темидине кћерке Хоре, а затим су је одвеле међу бесмртнике, на Олимп. Њен долазак обрадовао је све богове и сваки од њих пожелео је да се њоме ожени.
Њена лепота била је таква да је њихово супарништво због ње могло изазвати рат богова. Зевс је због тога Афродиту удао за Хефеста, најружнијег бога, ковача, кога је мајка Хера одмах по рођењу збацила са Олимпа јер је био толико ружан, и стога недостојан да ту борави заједно са осталим боговима.

Дело Сандра Ботичелиа (Sandro Botticelli) настало негде од 1485. до 1487. "Рађање Венере" приказује сцену рађања богиње Венере, такође познате као Афродита у грчкој митологији, тј. њено израњање из мора на шкољки. Чува се у галерији Уфици, у Фиренци.

Видео:
https://www.youtube.com/watch?app=desktop&v=vvGrUss0_Zk

Извори: 1.http://www.zenasamja.me/zivotnistil/100/7-najslavnijih-umjetnickih-slika-svih-vremena

2.https://mitologblog.wordpress.com/2016/08/08/afrodita/

3.https://www.facebook.com/grckimitovi/posts/-afrodita-afrodita-je-bila-boginja-ljubavi-lepote-i-plodnostiprema-hesiodovoj-te/202396773736135/

# data[].attributes.body
Karavađo, Izdajstvo Hrista, 1598

Narudzbina porodice Mantei koja je

posle kardinala del Montea postala veliki

narucilac karavadjovih slika. Trenutak

kada Hrista ljubi Juda. Relistican prikaz

rimskih vojnika u oklopima. Poigrava se

sa svetloscu- igra svetlosnih akcenata.

Hrist je miran skrstenih ruku- on

prihvata svoju sudbinu i prepusta joj se.

Kompozicija je zbijena- mnogo likova u

malom prostoru. Desno je portret

Karavađa ,a levo opet uocavamo motiv

vriska.

Hrist stoji nepomično kao da se unapred

predao, ne opiruci se, odrazavajuci tako

najvece vrline prema shvatanju

franjevaca: samozrtvovanje i poslusnost.
Čuva se u Nacionalnoj Galeriji Irske.
Marković Iva

# data[].attributes.body
"Isus na krstu" slika je umetnika Petar Paul Rubens. Nastala 1620 godine. Na slici je prikazan Isus razapet na krstu nakon što je osuđen na smrtnu kaznu. Umetnik je prelepo predstavio sam čin postavljanjem osnove krsta u krajnji donji desni deo kompozicije, I vrh krsta u gornji levi deo, cineci Hristovo telo zarisnom tačkom. Danas se ova slika čuva u Koninklijnk muzeju.
Jovana Cerović

# data[].attributes.body
Atinska skola je jedan od najpoznatijih dela Italijanskog renesanskog slikara Rafaela Santija. Ovu fresku je naslikao izmedju 1510. i 1511. godine kao delo narudzbine da oslika sobe, danas poznate kao "Rafaelove sobe" u Apostolskoj palati, u Vatikanu. Slika ima dimenzije 500x700 cm, i deo je ciklusa koji pored "Atinske škole" (simbol filozofije), sadrži i freske "Parnas" (simbol poezije), "Rasprava" (simbol teologije) i "Mudrost, umetnost i sila" (simbol zakona). Ovo je odraz Rafaelovog shvatanja da su četiri principa na kojima treba da se bazira ljudsko društvo: razum, dobrota i ljubav, lepota i pravda.
Naziv dela se odnosi na filozofsku školu Stare Grčke koji oličavaju njeni glavni predstavnici. Prikazana je 21 ličnost na slici a u centru su prikazani filozofi Platon i Aristotel. Karton tj. nacrt za Atinsku školu se čuva u zbirci Ambrozijana u Milanu.
Aristotel koji nosi svoju Etiku u ruci, ukazuje na horizontalu, što simbolično označava da svet počiva na materijalnoj realnosti. Platon, koji nosi Timeja u ruci, pokazuje nagore, što je alegorija duhovnog sveta i principa ideja.
Magdalena Prčetić III-2
https://sr.m.wikipedia.org/sr-ec/%D0%90%D1%82%D0%B8%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%B0_%D1%88%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D0%B0

# data[].attributes.body
Rukopis je napisan u Aleksandriji. To je najstariji poznati rukopis koji je koristio veliko slovo da bi označio početak novog odeljka. Godine 1621, patrijarh aleksandrijski Kiril Lukaris preneo je rukopis iz Aleksandrije u Konstantinopolj. Patrijarh Lukaris je bio uključen u složeni sukob između turskih vlasti, Katoličke crkve i Patrijaršije. Engleska vlada ga je podržavala a Lukaris je poslao rukopis Džejmsu Stjuartu u znak zahvalnosti. Rukopis je poslat preko Tomasa Roea, engleskog ambasadora pri Porti. Kralj Džejms je umro pre nego što je rukopis stigao u Englesku 1627.
1753. godine predat je britanskom muzeju, a od 1973. čuva se u britanskoj biblioteci.

# data[].attributes.headline
Ана Станковић III2

# data[].attributes.body
Ана Станковић III2
Рођење Венере, Сандро Ботичели
Рођење Венере је слика која је настала око 1484. године, где је Сандро Ботичели покушао да искаже рођење Венере Анадоимени, богиње која се издиже из морске пене. Наравно за њено разумевање постоје различита тумачења и сва су безана за рођење Венере Амадоимени. Ботичели је познат по специфичном начину употребе боје што се види на овој слици. Техника је темпера на ланеном платну, а налази се у галерији Уфици у Фиренци. Слика је од 1815. године изложена у галерији Уфици у Фиренци, Италија.
Извори: https://sr.m.wikipedia.org/wiki/%D0%A0%D0%BE%D1%92%D0%B5%D1%9A%D0%B5_%D0%92%D0%B5%D0%BD%D0%B5%D1%80%D0%B

# data[].attributes.body
Jelena Borovac
Распеће - Бартоломео Булгарини

Слика је настала након 1330. године, чува се у музеју Ермитаж, Санкт Петербург.

Исусово погубљење је догађај који се догодио у 1. веку, а током кога је Исус ухапшен, суђен те бичеван и коначно погубљен разапињањем на крст. Исус је погубљен по наређењу Понтија Пилата, префекта римске провинције Јудеје (од 26. до 36. године). Умро је разапет на крсту, што је био језив и понижавајући начин којим су Римљани кажњавали побуњенике. Сви се ти догађаји заједно називају пасија или страдање Исусово.
https://en.wikipedia.org/wiki/Main_Page

# data[].attributes.body
Naslikao ju je čuveni španski slikar Pblo Pikaso 1937. godine. Pikaso je izradio sliku po narudžbini španskih kulturnih poslanika za Španski paviljon na Svetskoj izložbi u Parizu 1937. godine. Slika je na istom mestu i prvi put izložena.

To je mural dimenzija 349.3 cm × 776.6 cm, rađen tehnikom ulje na platnu.

U tom periodu svog života Pikaso nije bio zadovoljan svojim delima, a inspiraciju je dobio tokom građanskog rata koji se odvijao u Španiji.  Kada je čuo za nemilosrdno bombardovanje Gernike, gradića na severu Španije, 26. aprila 1937. godine od strane italijanskih i nemačkih vazduhoplovnih snaga, u kojem je gradić gotovo sravljen sa zemljom, dobio je ideju za sliku.

Čuvana je u Muzeju savremene umetnosti u New York-u, da bi 1981. godine bila odneta u Španiju. Danas se čuva u Muzeju kraljice Sofije u Madridu.

https://www.pablopicasso.org/guernica.jsp

# data[].attributes.headline
Јан Стен - Свадба у Кани Галилејској

# data[].attributes.subject
Јан Стен - Свадба у Кани Галилејској

# data[].attributes.body
Слика се чува у музеју Norton Simon у Јужној Калифорнији. Насликана је 1676. године, техником уље на платну.

Свадба у Kани Галилејској је догађај из живота Исуса Христа описан у Новом завету. У Кани Галилејској Исус је учинио своје прво чудо.

Kана Галилејска налази се шест километара од Назарета према Галилејском језеру. Одредница Галилејска, се ставља зато што постоји и Kана у Сирији. Kана је данас малено село, а некада је била веће место.

На свадбу су били позвани Исус, његови ученици и богородица Марија. Исус је својим доласком желеодаблагослови брак, који је касније претворен у свету тајну. Породица младенаца је била сиромашна па им је понестало вина. То је прва приметила девица Марија. Није хтела, да се осрамоте на свечан дан, па је самоиницијативно замолила Исуса, да им помогне, речима: „Вина немају. (Ив. 2,3)“. Исус до тада није учинио још ниједно чудо, али девица Марија је знала, да он то може, јер је Син Божји. Исус јој одговори: „Жено, што ја имам с тобом? Још није дошао мој час! (Јов. 2,4)“. „Жено“ је био частан назив уобичајен за то доба. Тако су називали и краљице.

Богородица Марија је била прва, која се обратила Исусу за овакву врсту помоћи, па се због тога сматра помоћницом и посредницом људима у потребама и невољама. Била је сигурна, да ће Исус учинити оно за шта га је молила, па је пришла послужитељима и рекла им, да учине све што им Исус каже. Тамо је било шест камених посуда за прање руку, од две до три мере (Јов. 2,6). Исус је рекао послужитељимада напуне посуде водом до врха, што су и учинили. Тада им Исус рече: „Заграбите сада и носите пехарнику. (Јов. 2,8)“. Пехарник није приметио што је рекла девица Марија и што је Исус учинио, па се зачудио одакле се појавило вино. Сматрао је, да је младожења то вино тајно чувао, па је рекао: „Сваки човек ставља на сто најприје добро вино, а кад се гости понапију, горе. Ти си чувао добро вино све до сада. (Јов. 2,10)“.

То је било прво Исусово чудо. Њиме је показао да може господарити природом.Исусови ученици поверовали су тада, да је он обећани Месија. Након свадбе, Исус и пратња отишли су у Капернаум на неколико дана.
Извор:
https://en.wikipedia.org/wiki/Main_Page