# data[].attributes.body
-	Norge gikk fra å være en del av Danmark til å bli i union med Sverige. 
-	Danmark satt igjen på tapernes side i Napoleons krigene mens Norge ble gitt til Sverige som en del av krigsoppgjøret.
-	Skriftspråket i Norge skulle endre seg fra dette punktet. 
-	Nordmennene hadde skrevet på dansk i flere hundre år, men det sto fortsatt sterkt som skriftspråk fordi alt av lesestoff var trykt på dansk. 
-	Nordmenn fortsatte å produsere bøker på dansk og undervise dansk i skolen fremover for de norske elevene. 
-	Særnorske ord og uttrykk ble advart om å bruke, eller «provinsialismen» som det ble kalt. 
-	Dansken skulle være rein og klar. 

# data[].attributes.body
-	Debatten om at Norge skulle få sitt eget norske språk tok til.
-	Omentrent femten år etter vi hadde fått storting og egen grunnlov.
-	Eget parlament, moderne grunnlov og demokratiske Europa. Det var bare på sin plass at Norge skulle ha eget skriftspråk også. 
-	Johan Sebastian Welhaven startet debatten ved å kritisere Henrik Wergeland for å bruke mange særnorske og udannete ord. Wergeland satte det i et annet perspektiv, han var for at «Nordmenn, som andre nasjonaliteter har en indre trang til å bruke sitt eget språk, særlig for å beskrive landets natur.»
-	Et nasjonalt argument var at Norge var blitt en selvstendig nasjon som talte for seg selv, burde ha et eget språk.
-	 Et demokratisk argument var at flere og flere ville lære og ta i bruk dette nye folkespråket dersom skriftspråket lignet mer på talemålet.

# data[].attributes.body
-	«tekstenes tiår»
-	Eventyr, fortellinger og sanger 
-	Asbjørnsen og Moe, dansk med særnorsk vri
-	nasjonal egenart og identitet
-	vise oss sjelen bak 
-	Språket ble et viktig element for vår nasjonsbygging
-	mer og mer folkelig og norsk med tiden
-	mot slutten av året gjorde Knud Knudsen og Ivar Aasen seg sterkt gjeldende i den språkpolitiske debatten
-	De gjorde det klart at det fantes to veier og gå;
En gradvis fornorskning av dansken eller et nytt, norsk skriftspråk. 

# data[].attributes.body
-       Magnus Brostrup Landstad kom ut med Norske folkeviser.

-       Den første store samlingen av norske folkeviser og ballader

-       Landstad fulgte P. A. Munchs prinsipp om å satse på genuin, norsk dialekt.

# data[].attributes.body
-	i siste halvdel av 1800-tallet gjennomgikk Norge en sterk industrialisering. 
-	Landet gjennom en befolkningsvekst og samtidig skjedde det tekniske utviklinger. 
-	Begynnende urbanisering
-	Omlegging av selvbergingsjordbruk til salgsjordbruk
-	Flere unge fra bygda flyttet inn til byen e og begynte med industriarbeid
-	Utvandring til Nord-Amerika økte
-	Norge ble mer og mer ett klassesamfunn
-	Samtidig forgikk en demokratisering av samfunnet. 
-	Stemmeretten førte til et høyere kunnskapsnivå.

# data[].attributes.body
-       Skriftspråket i Norge hadde utviklet seg i tre retninger:

-       Embetsmenn ville holde på et tilnærmet dansk skriftspråk.

-       Knud Knudsen ville fornorske dansken. Noe han fikk hjelp til av diktere, språkforskere og seinere også politikerebe

-       Aasen-normalen ble mer og mer populær blant vanlige folk og ble kalt «landsmål». Språket ble brukt i stadig flere språklige sammenhenger.

-       Vi fikk dermed to tydelige retninger for norsk skriftspråk, Landsmål(nynorsk) og riksmål(bokmål)

# data[].attributes.body
-       1842- året Aasen fikk stipend av Det Kongelige Norske Vitenskabers Selskab i Trondheim for å reise rundt i landet å studere ulike dialekter.

-       Hovedtanken til Ivar Aasen: norske dialekter var utviklet direkte fra gammelnorsk, uavhengig av dansken. Ut fra ulike dialekter ville han skapet at nasjonalt skriftspråk.

-       I løpet av femten år besøkte han over halvparten av landets kommuner og var innom alle fylker, utenom Finnmark. Som resulterte i tre ulike bøker:

-       Det norske Folkesprogs Grammatik (1848)

-       Ordbog over det norske Folkesprog (1850)

-       Prøver af Landsmaalet i Norge (1853)

-       Ivar Aasen valgte altså veien som skulle resultere i et «nytt» norsk skriftspåek.

-       «Aasen-normalen»

-       Aasen ville luke bort tyske lånord

-       Han ville ikke bruke mange fremmedord

-       Setningsoppbyggingen skulle ligge nær norsk talemål

# data[].attributes.body
-       Knudsen arbeidet hele sitt liv med videreføring av Wergelands tanke om en gradvis fornorskning av dansken.

-       Han fikk kritikk for arbeidet sitt, men kunne i ettertid slå fast at tankene hans slo gjennom.

-       Det ble utgangspunktet for det moderne norske bokmålet.

-       Han var en språklig demokrat, som ville gjøre skriftspråket lettere for folk flest

-       Den første viktige artikkelen legger er fra 1845 og handler om lyder og rettskriving

-       Skriftspråket skulle bygge på talemålet

-       Talemålet skulle være grunnlaget for skriftspråket

-       Han mente altså at overklassens talemål skulle være utgangspunktet i fornorskningen

-       Disse tankene var helt motsatte av Ivar Aasens idé

-       Han ønsket at Teaterspråket skulle være norsk, dannet dagligtale

-       Han jobbet iherdig for at scenespråket skulle bygges på dette, noe han fikk støtte av hos til og med Henrik Ibsen.

-       Skriftspråket skulle være færrest mulig fremmedord

-       I 1862 godkjente departementet Knudsens tanker om en rettskrivingsreform for skriftspråket til å ligge nærmere den dannete dagligtalen

-       Stum e ble avskaffet, Dobbeltvokal ble avskaffet, ph skulle erstattes av f, i stedet for c, q og ch skulle en skrive k

-       Departementet tillot ogsp noen seinere at de skolene som ønsket det, kunne gå over til å bruke små forbokstaver i fellesnavn, f.eks. at de kunne skrive mil i stedet for Mil. (først i 1948 gjennomgikk dansk denne reformen)

-       Flertallsformene av verb ble også avskaffet

-       Knudsens viktigste målsetting i fornorskningen var å bruke harde konsonanter der dansk bruker bløte, som på mange måter ble hovedskillet mellom dansk og norsk.

-       Det endelige vedtaket om harde konsonanter ble gjort etter Knudsen omkom.