# data[].attributes.body
OBOJITI SVIJET BOJAMA SVOJE LJUBAVI

Koje je svijet  boje? Je li plav, kao mora i oceani što se ljuljaju na Suncu? Ili je zelen, kao rosne livade u rano jutro koje se protežu u beskraj? Je li žut poput Sunca ili crven poput plamena? Ili je samo bezbojna masa puna sivih tonova?

Za početak, svijet je jedno prekrasno mjesto. S bojama ili bez njih. Oh, kakva se sve čudesa u njemu mogu pronaći! Sve biljke, životinje i ljudi koji ga čine i sva mora, oceani i planine od kojih se sastoji. Svi su međusobno povezani u jednu mrežu jer svi ovisimo jedni o drugima. Svijet funkcionira kao najsavršeniji stroj – sve ima svoju ulogu u njemu.

Boje su samo usputni fenomen nastao zračenjem svjetlosti na točno određenoj valnoj duljini. No znače li one ipak nešto više od toga? Svaka boja, i svaka nijansa može nam predstavljati nešto. Bojama možemo izraziti svoje misli i osjećaje. Njima možemo komunicirati gotovo kao i riječima. Svaki dan kad se probudimo sami odlučujemo  kako ćemo obojiti svoj svijet.  Jesmo li ljuti i oneraspoloženi pa će naš svijet izgledati tamno i tmurno? Ili smo sretni i veseli pa smo u svijetlom i šarenom svijetu? Ili osjećamo nešto treće pa je i naš svijet obojan nekim trećim bojama?

Sve to ovisi o nama i našem gledanju na svijet. Mi sami biramo kako ćemo ga obojiti. Zato birajmo vesele boje. Boje u kojima se osjećamo sretno. Obojimo svijet bojama svoje ljubavi!

# data[].attributes.headline
Slobodno sad nadopunjujte ovaj naš interaktivni pano!

# data[].attributes.subject
Slobodno sad nadopunjujte ovaj naš interaktivni pano!

# data[].attributes.body
Ako ne znate postaviti naslovnicu ili priču, šaljite mailom. Ako znate, postavljate izravno sami! I slobodno komentirajte, pohvaljujte, savjetujte!

# data[].attributes.headline
Stvarati znači proizvoditi što novo. Zato je važno da u svojim kreacijama budete novi, izvorni, originalni. Nemojte kopirati druge. Treba biti KREATOR, a NE PLAGIJATOR!

# data[].attributes.subject
Stvarati znači proizvoditi što novo. Zato je važno da u svojim kreacijama budete novi, izvorni, originalni. Nemojte kopirati druge. Treba biti KREATOR, a NE PLAGIJATOR!

# data[].attributes.body
OBOJITI SVIJET BOJAMA SVOJE LJUBAVI (nelektorirana inačica)

Postojala je jedna iznimno inteligentna cura po imenu Nikolina. Voljela je sve. Crtati, učiti, pisati a najviše se voljela glupirati. Ah ta luckasta Nikolina...

Jednog su dana Nikolini doma došli gosti, te ju je jedan čovjek upitao: „Pa, djevojko, što želiš biti kad odrasteš?“ Nikolina je samo šutila. Dugo je o tome razmišljala, no ničega se nije sjetila. Tu večer je jedva zaspala. Ujutro je odlučila otići od kuće, u svijet, potražiti što želi postati, čime da se bavi u životu. Nestala je unatoč svojoj obitelji i krenula u avanturu. Odjednom je zatvorila oči i iznenada se stvorila u oblacima. Svaki je oblak predstavljao jedno zanimanje. „Kuhar? Zašto na ovom oblaku piše kuhar?“ Upitala se i dotakla oblak. Pokazao se jedan prizor ispred njezinih plavih očiju. U njemu je gledala sebe u budućnosti kako kuha, no nešto ju je prekinulo: „Dobrodošli u svijet problema...“ „ Tko si sad pak ti?“ Rekla je Nikolina kad je ispred sebe vidjela malu živu kapljicu.

# data[].attributes.body
Kao što rekoh, dobrodošla nam u svijet problema. Ja, kapljica Tuga, tvoj vodič, pomoći ću ti da rješiš svoj problem. Ovi su oblaci za svakoga drugačiji. Druge su mi kapljice šapnule da želiš saznati tko ćeš biti kad odrasteš. I umalo zaboravih kada prođeš jedan oblak ne možeš se vratiti. Zato odlučuj pametno!“ Objasnila joj je Tuga. Nikolina je još uvijek gledala prizor sebe u budućnosti dok kuha. Malo se zagledala, no ipak otišla dalje, iako bi bila odlična kuharica. Sljedeći je oblak predstavljao učiteljicu. Prizor koji je  vidjela bio je vesel i zaigran, no ne ono za što se Nikolina odlučila. Tuga ju je vodila cijelo vrijeme, od oblaka do oblaka, i što su više išle to su više Nikolinine dobrote vidjele. U svakom poslu našlo se nešto dobro i ljubazno. Obje su se nakon nekog vremena umorile. Sjele su na slobodan oblak. „ Nikad nećemo uspjeti!“ Naljutila se Nikolina. „ Ne odustaj! Imamo još puno toga za proći! I ako odustaneš postat ću tužna. Kao tvom vodiču dužnost mi je pobrinuti se da se tvoj problem pretvori sreću!“ Krenule su dalje. Nikolina se sve više pitala je li ovo bilo pametno, samo tako otići od kuće, tražeći nešto čega najvjerojatnije nema. Bila je razočarana. Mogla je prihvatiti bilo koji oblak, no uvijek je mislila da ima nešto bolje. Došle su prikraju, ostalo je još par oblaka, i opet ništa. Provela je cijeli dan na nebu i željela se vratiti kući, zagrliti mamu i uljepšati joj dan. Njezin odlazak smatrala je glupim. Bila je sretna što su Tuga i ona napokon došle do zadnjeg oblaka. Bilo je to slikarstvo. „Ma i onako i tako ništa ne znam obojiti. Idem doma.“ Razočarano je rekla. „ Stani! To nije istina!“ „ Kako to misliš?“ „Ne boji se samo kistom! Ti bi, Nikolina, mogla obojiti cijeli svijet bojom svoje ljubavi, svojeg srca.“ „Ali... Ja sad idem i nikada neću saznati tko ću biti kad odrastem. Moj problem nikada neće biti riješen.“ Tužno je odvratila Tugi, a ona joj je odgovorila:

„ Ma nemaš ti problem.“ I poslala ju je kući.

Nikolina se probudila. Sve ovo s oblacima... no nije joj to bilo važno, jer je znala što god da bude kad odraste da će obojiti svijet bojom svoje ljubavi.

# data[].attributes.body
Prijedlog naslovnice priče

# data[].attributes.headline
Ovdje objavljujte svoje poboljšane ili nove priče o bojama ljubavi.

# data[].attributes.subject
Ovdje objavljujte svoje poboljšane ili nove priče o bojama ljubavi.

# data[].attributes.body
Prijedlog naslovnice priče

# data[].attributes.body
Prijedlog naslovnice priče

# data[].attributes.body
I zbor je obojio... pjesmu!