# data[].attributes.body
PRIMERA ESCOLA

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
¿Us heu sorprès mai dient als vostres fills alguna d'aquelles coses que us deien a vosaltres els vostres pares i que havíeu jurat que quan tinguéssiu fills mai els diríeu? No patiu, que no és que no sigueu coherents ni és una qüestió de falta de voluntat. Segons la psicopedagoga especialista en intel·ligència emocional Mar Romera és del tot normal que us passi, perquè, per molt que la raó tingui clara una cosa, és l'emoció la que ens impulsa sovint a fer el contrari. "Els comportaments emocionals que vivim durant la primera infància es converteixen en comportaments recurrents la resta de la nostra vida", explica Romera, que acaba de publicar un llibre que porta per títol 'La familia, la primera escuela de las emociones' (Ed. Destino).

Per a Anna Carpena, mestra també especialista en educació socioemocional, "la família és la primera escola de tot, no només de les emocions". I ho és ja sigui per acció o per omissió. Tant si ho volem com si no, tot el que fem o el que no fem els pares té un impacte en el creixement emocional dels nostres fills i, en general, no som gaire conscients de l'impacte que té l'entorn en l'educació dels infants, explica Carpena, autora del llibre 'Retalls de vida emocional' (Eumo Editorial).

Actualment, gràcies a la neurociència, cada vegada sabem més com funciona i com aprèn el cervell, i sabem que durant els tres primers anys es formen les estructures per a la resta de la nostra vida. Així doncs, l'impacte es produeix des del primer moment. Tal com diu Romera, "els nadons des que neixen -i fins i tot abans, durant la gestació- estableixen el vincle amb els seus progenitors, prioritàriament amb la mare".

REPRODUIR EL MODEL

Depèn de quins models i patrons emocionals apliquem, la família és una primera escola d'emocions més saludable o menys. La tendència majoritària és que els pares reproduïm el que hem viscut encara que no ens hagi agradat gaire. Qui no ha sentit alguna vegada allò de "Si a mi em va anar bé, també li pot anar bé al meu fill, perquè tampoc he sortit tan malament..."? Hi ha altres pares, en canvi, que no veuen gaire clar això d'educar els fills emocionalment com els van educar a ells, però com que no tenen eines per fer-ho d'una altra manera opten per reproduir patrons.

Depèn de quins models i patrons emocionals apliquem, la família és una primera escola d'emocions més saludable o menys

Romera està convençuda que en general els pares no estem preparats per ser una escola de les emocions sana, però no per incapacitat sinó perquè "la societat en què ens movem va tan ràpid, ens ho complica tant i ens pressiona tant dient-nos què hem de sentir en cada moment que no tenim temps d'assaborir cada minut emocional en la relació amb el nostre fill". "No cal estudiar per ser pare o mare, només cal deixar-se fluir i posar-hi molt de sentit comú", afegeix.

MODELATGE

Si jo vull ensenyar al meu fill a tocar el violí, hauré d'aprendre a tocar el violí, assegura Carpena. "Per tant, si jo vull que el meu fill sigui emocionalment intel·ligent, he de cultivar la meva intel·ligència emocional, perquè les criatures aprenen per modelatge i nosaltres, els pares, som el model". Per això és tan important tenir cura del nostre món emocional com a pares i cada vegada hi ha més famílies que en són conscients. De fet, actualment l'educació emocional podríem dir que està de moda. Només cal veure la quantitat de llibres que es produeixen sobre el tema per adonar-se que, a nivell social, hi ha una necessitat de treballar aquest aspecte que durant dècades ha estat tan oblidat.

"No cal estudiar per ser pare o mare, només cal deixar-se fluir i posar-hi molt de sentit comú"

Mar Romera - Psicopedagoga

Ara bé, un pare o una mare pot estar molt ben informat del que és l'educació emocional i fins i tot planificar accions adreçades a educar el seu fill, però "només serà des de l'amor que hi reeixirà", assegura Carpena. Els nanos necessiten "un coixí amorós, fix i incondicional, perquè és l'element que més fa créixer la persona que hi ha en cada infant".

Segons Romera, venim d'un temps en què es controlava la societat a base de la por i la culpa i en què no podies mostrar les teves emocions i "ara ens hem adonat que només coneixent i regulant el nostre món emocional podem aprofitar la vida i viure bé ". La qualitat de la nostra vida depèn de la qualitat dels nostres pensaments, i els nostres pensaments depenen de la plataforma emocional des de la qual gestionem les nostres emocions.

"Si jo vull que el meu fill sigui emocionalment intel·ligent, he de cultivar la meva intel·ligència emocional, perquè les criatures aprenen per modelatge"

Anna Carpena - mestra

PER ON PODEM COMENÇAR?

El primer pas és connectar amb l'emoció. Si no coneixem una cosa, difícilment hi podrem fer res. Tot i que sovint tendim a negar-les, ningú pot evitar sentir emocions. Ara bé, no estem gaire acostumats a parlar-ne perquè no ens han educat per fer-ho. Per això des de ben petits als nens els expliquem el món que els envolta però no els expliquem res -o molt poc- del seu món intern. I Anna Carpena diu que "mai arribarem a gestionar les emocions si no hi connectem". I no només cal connectar-hi, sinó que s'han d'acollir, totes; ni prohibir-les, ni negar-les ni ignorar-les.

T ots els pares volem que els nostres fills siguin feliços, però això no hauria d'implicar evitar-los les vivències emocionals negatives en un intent de sobreprotegir-los. Segons Mar Romera, aquesta manera de fer és un error i avui ens està fent molt mal: "Venem als nostres fills que és necessari ser feliç, però el que realment és necessari és viure tot l'espectre emocional, cadascuna en el moment oportú amb la intensitat oportuna i amb les persones amb qui s'interrelacionen". Per tant, la salut emocional prové de l'equilibri i l'elecció adequada. "Les emocions negatives, les que ens fan sentir malament, tenen una finalitat molt important, que és l'adaptació al medi, i ens han permès viure com a espècie perquè ens han preparat per a la lluita i per a la fugida", explica Carpena. I com que no les podem evitar i tenen la seva funció, les hem d'acollir per fer-les servir quan les necessitem, perquè si no ens fan mal a nosaltres mateixos i al nostre entorn.

Dins del camp de la psicologia, aquestes emocions són les que han rebut més atenció i, per contra, no s'ha fet gaire cas a les emocions positives, tot i que potenciar-les és tan important com regular la intensitat i la freqüència de les negatives.

Eines en forma de llibre per saber-ne més
LA FAMILIA, LA PRIMERA ESCUELA DE LAS EMOCIONES
Mar Romera. Ed. Destino

"No importa el que els pares i els mestres diuen, sinó el que els pares i els mestres són", diu Francesco Tonucci en el pròleg del llibre. Aquest seria el principal missatge que la psicopedagoga vol transmetre amb el llibre, on anima els pares a escoltar els seus fills, a no jutjar-los, a acompanyar-los però no sent el seu amic sinó el seu referent i sobretot a donar-los temps per créixer. I tot això proposa fer-ho amb els cinc sentits (gust, olfacte, vista, tacte i oïda) i dos més: el sentit comú i el sentit de l'humor.
RETALLS DE VIDA EMOCIONAL
Anna Carpena. Eumo Editorial

Un munt d'exemples de vida quotidiana, retalls de vida emocional, serveixen per anar descobrint com abordar diferents aspectes de l'educació emocional dels infants. El llibre d'Anna Carpena, amb una àmplia experiència com a formadora, pretén donar resposta, doncs, a neguits i interrogants que molts pares tenim en el procés d'educar emocionalment els fills, i ho fa a partir de relats curts i senzills que parlen d'experiències que sorgeixen en el dia a dia, tant a casa com a l'escola.

# data[].attributes.attachment_link.description
¿Us heu sorprès mai dient als vostres fills alguna d'aquelles coses que us deien a vosaltres els vostres pares i que havíeu jurat que quan tinguéssiu fills mai els diríeu? No patiu, que no és que no sigueu coherents ni és una qüestió de falta de voluntat.

# data[].attributes.body
MATERIALS COMPARTITS
Diaris d'aula
Maletes viatgeres
Història de vida

# data[].attributes.headline
LES EMOCIONS LA PORTA PELS APRENENTATGES : 

# data[].attributes.subject
LES EMOCIONS LA PORTA PELS APRENENTATGES : 

# data[].attributes.body
Una bona base per afrontar els reptes de la vida. Les emocions són un component vital de l'ésser humà.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Education Talks, plataforma per a la innovació educativa impulsada per la Universitat Abat Oliba CEU, ha celebrat recentment una sessió monogràfica dedicada al tema de l'educació emocional, un aspecte que els especialistes en educació assenyalen com a prioritari per a la formació integral de la persona.

Quan es toca el tema de les emocions el concepte d'empatia és clau, i el moment decisiu per al seu desenvolupament és el dels tres primers anys de vida, segons va afirmar una de les ponents, Anna Carpena. Aquesta especialista en educació emocional, que és membre del Comitè Científic del Congrés Internacional d'Intel·ligència Emocional i Benestar, va explicar que tot el que succeeix en aquesta fase vital té "impacte sobre la formació del cervell" i que els estímuls principals arriben de "l'escola, la família i la cultura".

Però el context cultural dominant no sembla ser el més propici perquè els nens d'avui siguin empàtics demà. "Estem enmig d'una cultura violenta, però ho hem normalitzat tant que ni ens n'adonem", va observar Carpena. "La cultura té la qualitat d'arribar-nos com a valor, i en aquest moment ens està insensibilitzant. Estem insensibilitzant i cosificant les víctimes", i tot això té un "impacte en el cervell del nen". És necessari treballar per generar un "rebuig" social als continguts violents, de manera que la indústria es vegi obligada a canviar els continguts que ofereix, va defensar l'experta.

És necessari treballar per generar un rebuig social als continguts violents

Pel que fa a l'educació emocional, Carpena es va mostrar favorable a "sistematitzar-la a les escoles amb uns objectius claríssims". La bondat hauria de ser-hi. "Hem de posar la mirada en el fet que el nen desitgi la bondat, que és un dels elements més importants per demostrar que el nen és emocionalment intel·ligent".

La idea que hi ha darrere de l'emoció

Per entendre el paper central que els pedagogs assignen a l'educació emocional cal entendre que "les emocions afecten la nostra manera de veure les coses i, per aquesta raó, gestionar-les és la clau que ens permet controlar com vivim la vida", va apuntar el professor de filosofia i educació emocional a la Saint Peter's School i col·laborador de l'Ateneu de l'Alliance Française de Sabadell, Josep Soler. El fonamental, per a aquest filòsof i educador, no és reconèixer les emocions sinó la "idea" que hi ha al darrere. Per exemple "després de la indignació sempre hi ha la idea de justícia". Per això, la solució davant una emoció negativa no és canviar el pensament, sinó determinar quin és el motiu i decidir què fer sobre aquest tema. "El que ens diferencia no són les emocions, ja que, al final, tots sentim les mateixes, sinó la saviesa amb què les afrontem".

"Gestionar les emocions és la clau que ens permet controlar com vivim la vida"

Josep Soler - professor de filosofia i educació emocional

Segons la visió exposada per Soler, una de les tasques de l'educador és ajudar l'alumne a entendre que "la seva vida és un relat que va construint i que cal que sigui capaç d'il·luminar les seves emocions amb les idees que vol que guiïn la seva vida".

Una escola emocionalment intel·ligent

El repte no només concerneix la relació mestre-alumne, sinó la concepció general de l'escola. "Pertinença, un ordre en el qual tothom tingui el seu lloc i equilibri entre donar i rebre", són els tres pilars sobre els quals se sosté el projecte educatiu de l'Escola Joviat, segons va descriure Jordi Vilaseca, director del centre i vicepresident de la Fundació Joviat. " Necessitem escoles emocionalment intel·ligents, escoles sensibles que deixin entrar la vida al mateix temps que miren cap al món", va proclamar. En aquest aspecte, les tutories compartides i els tallers de consciència són elements clau dins de l'Escola Joviat.

El poder de la interiorització

També és un element clau el projecte d'"interiorització", en aquest cas a l'Escola Nostra Senyora de Lourdes. "Vivim en un ambient ple d'estímuls i de canvis, que empeny a mirar enfora. Nosaltres considerem important educar la mirada interior amb exercicis i espais de silenci que propiciïn motius que convidin a sostenir l'acció, que desenvolupi la capacitat d'admirar-se, sorprendre's i interrogar-se", va explicar la directora d'aquest centre educatiu, Mireia Trias.

Education Talks és la plataforma per a la innovació educativa que impulsa la UAO CEU amb el propòsit d'oferir un espai de trobada entre educadors implicats en la innovació educativa. Anualment es reuneix en dues modalitats: una de general, en la qual s'aborden diferents enfocaments de la innovació a l'educació, i una altra de monogràfica, que tracta un tema concret d'actualitat al món educatiu. En les dues anteriors edicions monogràfiques es van tractar la creativitat a l'aula i l'aprenentatge per projectes.

# data[].attributes.attachment_link.title
La importància de treballar l'educació emocional

# data[].attributes.attachment_link.description
Education Talks, plataforma per a la innovació educativa impulsada per la Universitat Abat Oliba CEU, ha celebrat recentment una sessió monogràfica dedicada al tema de l'educació emocional, un aspecte que els especialistes en educació assenyalen com a prioritari per a la formació integral de la persona.

# data[].attributes.headline
ESPAI, RECURSOS, PROPOSTES I OPORTUNITATS.  

# data[].attributes.subject
ESPAI, RECURSOS, PROPOSTES I OPORTUNITATS.  

# data[].attributes.body
Significatiu, funcional, obert, flexible, temps quotidià i
inclusiu.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Les emocions són importants i cal que les treballem a l'escola. L'educació emocional afecta el desenvolupament dels alumnes, ja que incentiva la seva motivació, predisposa a actituds més positives, millora les seves relacions i obté millors resultats acadèmics.

Per aconseguir que un nen creixi, en tota la dimensió de la paraula, no n'hi ha prou amb l'adquisició de coneixements. Generar un clima emocional positiu també influirà de forma decisiva en el seu desenvolupament. Si l'educació ha de ser un procés d'aprenentatge per a la vida, les emocions són molt importants i les hem de tenir en compte.

Com a mestre/a és important que ensenyis als teus alumnes a gestionar les pròpies emocions: controlar la ràbia, conèixer la por, acceptar els errors, tenir empatia, tenir una bona autoestima ... La relació amb els altres és essencial i cal que ajudem els nostres alumnes a forjar-se una intel·ligència emocional.

Hi ha una gran frase d'Aristòtil que m'agrada molt: "Educar la ment sense educar el cor, no és educació en absolut. "

Et recomano que visualitzi el vídeo següent: En aquest programa de Redes, l'Elsa Pulzet parla amb el psicòleg i expert en educació emocional René Diekstra amb qui veurem en quina situació es troba actualment l'aprenentatge d'aquesta disciplina i quins avantatges concrets té en el desenvolupament de nens i joves.

Què són les emocions?

Una emoció és un procés que s'activa quan l'organisme detecta algun perill, amenaça i desequilibri amb la finalitat de posar en marxa recursos que es troben al seu abast per controlar la situació (Fernández - Abascal i Palermo, 1999)

Quines són les emocions bàsiques? Por, Sorpresa, Aversió, Ira, Alegria, Tristesa...

La intel·ligència emocional està molt relacionada amb les emocions. És la capacitat de reconèixer les nostres pròpies emocions, les emocions dels altres i saber-les gestionar. Aquesta intel·ligència emocional és una habilitat que es va aprenent al llarg de la vida des de que som petits.

Intel·ligència emocional a l'aula

Treballar la intel·ligència emocional a l'aula té molts beneficis, com per exemple:

Disminuir l'ansietat.

Control de l'estres.

Gestió dels conflictes.

Millora l'autoestima.

Més èxit acadèmic.

Augmenta la tolerància a la frustració.

Equilibri emocional.

Menys conflictivitat.

Millora les habilitats socials.

Més salut mental.

Millorar l'empatia.

Millor comportaments prosocial.

Per què tenen problemes emocionals els nostres alumnes?

De manera breu faré un llistat dels problemes emocionals que detectem actualment a les aules. Als infants:

Els costa identificar les pròpies emocions.

No saben expressar els propis sentiments.

Els costa tenir empatia i posar-se en el lloc dels altres.

No estan acostumats a parlar de les seves emocions.

No saben regular les seves emocions sinó que les reprimeixen.

Quan cal començar a educar les emocions?

La intel·ligència emocional s'aprèn al llarg del desenvolupament dels infants des de que neixen. És un procés que es va fent a poc a poc influenciats per l'entorn, des de casa i des de l'escola.

Cal treballar les emocions quan més aviat millor, per això cal que ho fem des de ben petits.

Com podem educar les emocions a l'aula?

A l'aula podem treballar els aspectes següents:

Identificar les pròpies emocions. Prendre consciència de les pròpies emocions, vol dir adonar-nos del que sentim i del que senten els altres: tristesa, felicitat, por, alegria, amor, ràbia, pena, gelosia...

Per ensenyar als infants a identificar les pròpies emocions és útil que es formulin la pregunta: Com em sento?

És important que identifiquem les emocions i les etiquetem, les anomenem pel seu nom: ira, alegria, tristesa...

Comprendre les emocions. Cal que l'infant entengui que aquelles emocions apareixen per un motiu o situació concreta. Tan les emocions pròpies com les emocions dels companys.

Per ensenyar als infants a comprendre les pròpies emocions és útil que es formulin la pregunta: Per què em sento així?

Per ensenyar als infants a comprendre les emocions dels altres és útil que es formulin la pregunta: Com crec que es sent l'altre? I treballar així l'empatia.

És important que treballem l'empatia per aprendre a comprendre els altres.

Expressar les emocions. Cal aprendre a expressar les nostres emocions ja que compartint-les ens sentirem millor i els altres ens podran ajudar.

Per ensenyar als infants a expressar les pròpies emocions és útil que es formulin la pregunta: M'agrada sentir-me així?

És important que aprenguem a expressar les emocions perquè els altres ens comprenguin. Cal que les expressem de manera adequada i correcte.

Controlar les emocions. Cal que els infants aprenguin habilitats per regular i controlar les seves emocions.

Per ensenyar als infants a controlar les pròpies emocions és útil que es formulin la pregunta: Què puc fer per controlar el que sento?

És important que controlem les nostres emocions ja que si no ho fem aquestes ens limitaran i ens faran actuar de manera incorrecte.

Gestionar les emocions. A partir de les emocions que sentim hem de ser capaços de triar què fer i com actuar.

Per ensenyar als infants a gestionar les pròpies emocions és útil que es formulin la pregunta: Què puc fer per canviar i sentir-me millor?

És important que aprenguem a gestionar les emocions perquè això ens ajudarà a actuar de manera correcte i prendre les decisions encertades.

Com podem gestionar l'aula per fer un bon treball d'emocions?

A l'aula cal treballar molt l'empatia, que és la capacitat de reconèixer, comprendre i connectar les emocions dels altres ja que d'aquesta manera els infants prenen consciència tan de les seves emocions com de les emocions dels altres.

Qualsevol situació de la vida quotidiana, que es dona a l'escola, és bona per practicar i desenvolupar la consciència emocional.

És important dedicar temps al treball emocional, això vol dir que a vegades cal deixar el que s'està fent per aprofitar aquella situació per parlar amb els infants, per parlar del que ha passat i de com s'han sentit els implicats en aquella situació.

Cal que transmetem als infants que no hi ha emocions bones i emocions dolentes, sinó que totes les emocions són vàlides, no passa res si estem enfadats o trists, el més important és saber gestionar aquestes emocions.

A través d'aquest diàleg amb els infants, a part de treballar l'empatia, també ajudem a desenvolupar la seva consciència emocional, que siguin conscients de com es senten.

També podem aprofitar el joc per treballar les emocions. Podem realitzar activitats com demanar-los que dibuixin com es senten, que pintin la cara amb l'emoció que senten, que representin teatralment o fent mímica diferents emocions...

Els contes són un gran recurs per parlar de les emocions i els sentiments. A partir de la lectura d'un conte podem establir diàlegs molt enriquidors amb els infants interpretant com es senten els personatges, que els ha passat, com han actuat...

Recursos per treballar l'educació emocional

180 sessions per treballar les emocions, els valors i els sentiments amb els infants de 1r a 6è. Conté una progressió d'aprenentatge per desenvolupar la competència emocional al llarg de l'etapa de primària.

Et recomano aquests dos articles amb un gran de recull de contes que et poden ser útils per treballar les emocions:

Et recomano que visualitzis els vídeos següents:

Documental- Educación Emocional. Interessant treball d'eduació emocional explicat per una mestra del Col·legi Sagrada Família de Gavà (Baix Llobregat). Aquest és el documental sobre educació emocional realitzat en el col·legi Sagrada Família de Gavà. La producció i realització del reportatge ha estat realitzada per l'equip integrat per Andrea Czajkowski , Artur Creu , Gerard Rodríguez , Laura Niubó i Joana Garcia, de l'ESCAC.

Pautas para educar las emociones desde la infancia. Maria Àngels Mairena, doctora i psicòloga clínica de l'Hospital Sant Joan de Déu i experta en emocions, ens detalla en el següent vídeo alguns dels principals consells i recursos pràctics per educar les emocions dels petits.

"Només Respira "; l'original curtmetratge que ajuda als nens a gestionar les emocions. Julie Bayer Salzman i Josh Salzman parlen amb diferents noies i nois sobre les seves emocions i com es senten.

Et recomano els documents següents:

Com educar les emocions. La intel·ligència emocional en la infància i l'adolescència. Un informe molt útil elaborat per l'Observatori FAROS Sant Joan de Déu (www.faroshsjd.net) és la plataforma de promoció de la salut i el benestar infantil de l'Hospital Sant Joan de Déu (HSJD) de Barcelona.

Dossier el bosc encantat. Dossier elaborat per l'associació espanyola contra el càncer. Un pdf en el que trobaràs molta informació de les emocions i un bon recull d'activitats per treballar amb els teus alumnes.

Conclusió

A l'escola ens preocupem fonamentalment de la part cognitiva, l'adquisició de coneixements. Però cal que ens preocupem també de l' aprenentatge social i emocional. No podem educar sense tenir en compte el cor. Cal que els mestres acompanyem i ajudem els infants en el seu desenvolupament emocional.

És important que els infants siguin consciència de les pròpies emocions i siguin capaços de regular-les. Descobrir, identificar, diferenciar i gestionar les emocions és una forma d'educar els nostres alumnes, perquè es descobreixin a ells mateixos i perquè acabin convertint-se en adults autoconscients, amb una bona base emocional per afrontar-se als reptes de la vida.

Un infant que coneix i sap gestionar les seves emocions no només tindrà bons resultats acadèmics, sinó que també estarà més preparat pel món laboral. Construir una bona educació emocional és futur!!

Les persones amb més intel·ligència emocional són més felices, tenen més benestar, menys ansietat i més recursos per enfrontar-se a les dificultats que es trobaran a la vida.

A què esperem per educar els infants pel seu desenvolupament integral?

Treballes les emocions amb els teus infants? Com ho fas? Comparteix-ho fent un comentari. Moltes gràcies 😉

# data[].attributes.attachment_link.title
Com podem educar les emocions a l'escola? I natibergada.cat

# data[].attributes.attachment_link.description
Les emocions són importants i cal que les treballem a l'escola. L'educació emocional afecta el desenvolupament dels alumnes, ja que incentiva la seva motivació, predisposa a actituds més positives, millora les seves relacions i obté millors resultats acadèmics. Per aconseguir que un nen creixi, en tota la dimensió de la paraula, no n'hi ha prou amb l'adquisició de coneixements.

# data[].attributes.body
CARTA COMPROMÍS
COMUNICACIÓ: ENTREVISTES
XERRADES
ARTICLES
RECURSOS

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
BISQUERRA, R. (Coord.). (2011). Educación emocional. Propuestas para educadores y familias. Bilbao: Desclée de Brouwer.
En aquest llibre es proposen activitats per ajudar a desenvolupar competències emocionals, tant a l'escola com en família.

CASTELLS, P. (2013). Consells del Doctor per a pares principiants. Barcelona. Columna.
En aquest llibre l'autor orienta sobre temes bàsics que poden preocupar els pares sense experiència.

CONANGLA, M., SOLER, J. i SOLER, L. (2012). Emocions: les raons que la raó ignora. 25 metàfores d'ecologia emocional. Barcelona: Pòrtic.
En aquest llibre els autors ofereixen eines imaginatives per connectar amb les nostres emocions.

DAVIDSON R.J. y Begley S. (2012). El perfil emocional de tu cerebro. Barcelona: Destino,
En aquest llibre l'autor explica que cada persona és única en el seu comportament emocional i proposa exercicis per al seu coneixement i millora.

NEWMARK, Gerald; adaptació d'A. Arasanz i Mayolas (2011). Com criar nens emocionalment sans. Barcelona. Universitat Internacional de Catalunya.
En aquest llibre trobareu una sèrie de pautes per millorar la relació amb els vostres fills i la seva criança.

PUNSET, Eduard; Mora, Francisco i altres (2012). Com educar les emocions. La intel·ligència emocional en la infància i l'adolescència.Barcelona. Faros. Sant Joan de Déu.
En aquest quadern diversos autors exposen com l'educació emocional ha de formar part de l'educació formal i en família.

# data[].attributes.attachment_link.description
BISQUERRA, R. (Coord.). (2011). Educación emocional. Propuestas para educadores y familias. Bilbao: Desclée de Brouwer. En aquest llibre es proposen activitats per ajudar a desenvolupar competències emocionals, tant a l'escola com en família. CASTELLS, P. (2013). Consells del Doctor per a pares principiants. Barcelona. Columna.

# data[].attributes.body
NOVES TECNOLOGIES
JOCS  I CONTES
CAIXA DE CONVIVÈNCIA
T'ESTIMO
PARLEM
EL BOSC DE LEM
BUSTIA DELS SENTIMENTS

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya

# data[].attributes.attachment_link.description
Accedeix a " Educació en valors socials i cívics"

# data[].attributes.body
COMUNITAT EDUCATIVA

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El projecte "Fem Escola" és un projecte de co-creació, això vol dir: crear amb algú altre, en el nostre cas apropant a tota la comunitat educativa treballant en un projecte comú.

Des del seu començament, amb la creació de la comissió mixta, es van unir esforços per dissenyar tot el procés i posteriorment amb les comissions de treball; famílies, monitoratge i mestres, vam treballar conjuntament per organitzar les jornades de co-creació.

Tothom que hi participa es sent inclòs/a en el projecte aportant els seus coneixements i/o habilitats.

Els nens i les nenes participen en la mesura de les seves possibilitats i aprenen que amb esforç i dedicació i amb la unió de tots i totes, es poden fer i aprendre moltes més coses.
Des d'aquí volem donar les gràcies a nens, nenes, pares, mares, avis, àvies, monitors, monitores i mestres per l'entusiasme i motivació, i per fer possible que aquest projecte sigui una realitat. FEM CAMÍ, FEM ESCOLA.

# data[].attributes.attachment_link.description
El projecte "Fem Escola" és un projecte de co-creació, això vol dir: crear amb algú altre, en el nostre cas apropant a tota la comunitat educativa treballant en un projecte comú.

# data[].attributes.body
ENQUESTES
AUTOAVALUACIÓ
OBSERVACIÓ
RUBRIQUES
REGISTRES

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A la Jana li agradaria entrar al club d'amigues que han format quatre nenes de la classe de Tercer de l'escola Congrés Indians, però elles no li deixen. "Diuen que jo no hi era el dia que el van fer", es lamenta aquesta alumna de nou anys davant la seva tutora. La mestra, davant d'això, podria dirigir-se ara al grupet i forçar-les a integrar la Jana. Però no ho fa. Almenys no encara. I li pregunta a la nena: "¿I tu com estàs?". "Jo estic bé", respon ella, tranquil·la, i de sobte traça una reflexió d'una maduresa inesperada en una nena de vuit anys: "Potser no cal que em preocupi tant. Hi tinc més amics, a classe, ja se'n cansaran". La mestra li dóna la raó, li fa una manyaga als cabells i clou la conversa: "Si et torna a preocupar, digues-m'ho i en parlem".

Amb la seva reacció, la Jana, quasi sense ajuda, ha estalviat un conflicte que sol ser habitual a aquestes edats: les baralles per pertànyer a grups, per jugar amb aquest o amb l'altra, per ser el millor amic d'algú. ¿Quina nota es mereixeria si volguéssim avaluar la seva capacitat per gestionar emocions? ¿Obtindria un 9 en resiliència? Un notable alt en l'anomenada intel·ligència intrapersonal?

Aquí no hi ha número que valgui. Tampoc qüestionaris que serveixin. Ho sap prou bé Àstrid Ruiz, directora de l'escola Congrés Indians, un dels centres catalans que amb més convicció ajuda els seus alumnes a desenvolupar les habilitats considerades no cognitives, tot allò que té a veure amb les relacions socials, la capacitat d'expressar-se, els hàbits personals i, sobretot, la gestió de les emocions. "No sé si parlaria d'habilitats, perquè això no es pot entrenar. S'ha d'aprendre a través de la vivència", considera Ruiz. Ells ho tenen en compte a les avaluacions: el seu progrés queda reflectit en el butlletí que reben les famílies al final de cada trimestre. "En els informes partim d'un full en blanc, i cada mestra va escrivint el procés que ha fet l'alumne al llarg del trimestre", explica la directora, "això inclou centrar-nos en les 8 intel·ligències múltipes, entre les quals hi ha la interpersonal i la intrapersonal". Quin és el vincle dels més petits amb els adults o com s'ajuden entre els més grans són alguns dels aspectes que acaben plasmats en el butlletí.

¿Es pot avaluar el progrés emocional? ¿Es pot mesurar la capacitat de tenir empatia? ¿I la solidaritat? La pregunta és pertinent. Tots aquests elements, que conformen el tronc de les relacions socials i afectives, són crucials per a la vida -present i futura- dels actuals escolars, i per això els mestres els estan incorporant poc a poc en el seu dia a dia. "Les habilitats no cognitives -entre elles la motivació, la capacitat de planificar a llarg termini, la regulació socio-emocional necessària per treballar amb altres- tenen un impacte decisiu en els salaris, l'ocupació, l'accés a la universitat, els embarassos adolescents, la participació en activitats de risc o en els hàbits de salut", resumia James J. Heckman, premi Nobel d'economia, a Giving Kids a Fair Chance (donar una oportunitat als infants), el seu cèlebre llibre dedicat a l'impacte de la socialització dels infants sobretot en etapa preescolar.

La gestió de les emocions i de les relacions socials, doncs, els serà molt útil als alumnes quan siguin grans. Aquest és un bon motiu pel qual cada cop més escoles tenen cura d'aquests aspectes. Però no és l'únic. Un altre és que afavoreix el clima per aprendre. "Les emocions són la porta d'entrada de l'aprenentatge", sentenciava l'OCDE en el seu estudi de 2010 The nature of learning, una exhaustiva síntesi de recerques científiques sobre com aprenen les persones. Els principis de l'aprenentatge, que passen, tal com han intuït també molts mestres durant dècades, per la motivació, la cooperació o el coneixement d'un mateix.

També la neurociència hi ha dit la seva. "La memòria emmagatzema amb molta més eficiència qualsevol succés que tingui una càrrega emocional. Aplicat a l'educació, això implica que qualsevol aprenentatge amb càrrega emocional quedarà més ben fixat, i es podrà recuperar i utilitzar de manera més eficient", escrivia recentment al diari Ara l'investigador de genètica de la UB i divulgador David Bueno.

En escoles com el Congrés Indians, que apliquen una pedagogia viva o activa, es té especial cura del benestar emocional dels infants. S'intueix només entrar-hi de bon matí, quan mestres, famílies i fills -els que ho necessiten- comparteixen un espai d'acollida perquè l'entrada al centre sigui menys xocant, sobretot pels més petits. De fet, a principis de curs, quan alumnes de P-3 d'arreu del país ploren a les portes de moltes escoles perquè per primer cop se separen dels pares, al Congrés Indians les famílies poden entrar amb ells a classe cada dia durant setmanes. "La nostra mirada està posada en el vincle i en la sensació de cura; quan estan segurs, aprenen", exposa Ruiz, que considera clau les primeres etapes d'escolarització. "Per això és molt important l'acompanyament de les famílies en general, encara que alguns nens no puguin tenir-hi els seus pares, però almenys veuen molts adults. Entrar a una aula on de cop estàs amb 25 infants com tu i un sol adult et pot fer sentir molt descuidat", diu.

Entre la llei Campbell i la necessitat

La pregunta, però, segueix sense una resposta ferma. ¿Com ha d'avaluar l'escola les habilitats socials i emocionals? "Costa tenir dades objectives", reconeix Ruiz. "La gran eina que tenim segueix sent l'observació del mestre", sosté. Una mirada que es fixa en indicadors com la capacitat dels nens de posar límits, d'expressar-se sobre què els agrada i què no, de resoldre conflictes entre ells sense la intervenció del mestre, d'ajudar els més grans als més petits, de gestionar el seu aprenentatge...

¿Però què passaria si ara recollim tots aquests indicadors, els ordenem, estandaritzem i n'elaborem qüestionaris des del Ministeri d'Educació de torn per distribuïr-los a totes les escoles? Que podria entrar a les aules la temuda Llei Campbell : com més valor dones a un indicador a l'hora de prendre decisions, més pressió li poses i més tendeix a pervertir el propi procés que avalua. És un extrem al qual s'ha arribat als Estats Units amb l'excés de proves estandaritzades, els resultats de les quals condicionen la valoració dels mestres o el finançament dels centres.

"Per una banda ens trobem que hem de poder mesurar el que desenvolupem, perquè si no a la pràctica no sabem que existeix, però hem d'anar amb compte de no estandaritzar-ho per no acabar caient en el teach to the test ", exposa Eduard Vallory, president d'UNESCO Catalunya i director del programa Escola Nova 21. Aquesta és, segons ell, una "tensió" que cal administrar. "No té sentit que escoles i institucions públiques es plantegin propòsits competencials i no sàpiguen mesurar-los", argumenta, i fa referència als currículums del departament d'Ensenyament, on hi apareixen algunes d'aquestes competències de caire més social, però sense pistes per mesurar-ne el progrés, una tasca que queda a mercè de la voluntat i intuïció de les escoles.

"El primer repte és assumir que no hem de posar una nota a tot", exposa Francina Martí, presidenta de l'Associació de Mestres Rosa Sensat, tot i que recorda que aquest no és un dilema nou en el món de l'educació. Ja la LOGSE, la llei socialista aprovada el 1990, donava un petit marge dins la nota dels alumnes per avaluar les actituds. Així i tot, però, intentar q uantificar la solidesa emocional o la capacitat de treballar en equip no és una bona idea, segons Martí.

Ho ha constatat en part la psicòloga Angela Duckworth en l'estudi Mesurement Matters: Assessing Personal Qualities Other than Congitive Ability for Educational Purposes , on evidencia les imperfeccions d'aplicar mesures d'avaluació tradicionals -les que s'apliquen als coneixements- per a competències socio-emocionals. L'informe, que agafa com a exemple la competència d'autocontrol, constata "limitacions" en les avaluacions a partir de qüestionaris d'alumnes i mestres. Entre elles, els biaixos de la percepció de cadascú, la manca de comprensió del que es pregunta o la possibilitat que els alumnes responguin allò que els agradaria, però que està lluny de la realitat.

No hi ha una solució perfecta sobre com avaluar-ho, doncs. El que hi ha són escoles com Congrés Indians, que ni quantifiquen ni puntuen, però sí que s'atreveixen a donar-li valor, a identificar-ne el desenvolupament. "L'alternativa no pot ser que no es mesuri res, perquè llavors no tindríem cap garantia de progrés", afirma Vallory.

Una aproximació a aquesta avaluació l'estan fent també a Finlàndia, que al setembre estrena un currículum on hi inclou el que ells anomenen competències transversals, des de saber expressar-se fins a tenir cura d'un mateix. En una entrevista a El Diari de l'Educació, la principal responsable de la reforma, Irmeli Halinen, detallava que han fixat quin ha de ser un bon nivell d'assoliment d'aquestes competències segons cada edat, però l'avaluació queda "en mans dels mestres, que han rebut una formació d'altíssim nivell per a fer-ho", explicava.

De dirigir a acompanyar

Seria certament difícil pel mestre tenir cura dels aspectes emocionals dels nens si hagués d'impartir una classe davant de 25 alumnes asseguts als seus respectius pupitres. Per això aquest no és el cas d'escoles com Congrés Indians, que han hagut de transformar el plantejament educatiu tradicional per adequar-lo, asseguren, als ritmes dels infants. Els ambients -així anomenen els espais de les antigues aules- estan adaptats amb diferents racons per on es mouen els infants, sols o en grup, i en els quals treballen amb materials educatius diversos: des d'un mercat on una parella fa càlcul mental comprant fruita fins a materials manipulables Montessori o un grapat de contes. És amb aquesta disposició, explica Ruiz, que la mestra es pot anar passejant per l'aula, acompanyant a uns i altres, i atenta al que els preocupa o il·lusiona.

És la pedagogia no directiva. El mestre no dirigeix, sinó que acompanya l'aprenentatge dels infants. També el seu desenvolupament emocional. "Si tot ho dirigim els adults, fins i tot les emocions, com arribaran a autorregular-se?", es pregunta Ruiz. "Per nosaltres és important canalitzar aquestes emocions i que les manifestin, sempre sense agredir", expressa, i subratlla el valor que té que els alumnes puguin resoldre els seus conflictes sense la intervenció dels adults. "Per nosaltres és important acompanyar des de la calma, no des del crit, perquè si t'emprenyes amb ell la por el paralitza... Hi ha infants que amb 5 anys ja venen i et diuen: 'jo sóc dolent'. De les vegades que li ho han dit", lamenta la directora.

Que la pedagogia de l'escola sigui no directiva no vol dir, tanmateix, que al centre hi regni el caos. Al contrari. Sorprèn la calma amb què desenes d'infants es mouen, juguen i treballen sense estar sota una batuta d'un adult. No hi ha crits ni baralles. "Quan aprenen a resoldre sols els conflictes acabes veient que a la llarga, per exemple en el nostre cas a Tercer, ja no et trobes amb cap cas de baralles o cops de puny".

A les 10 h, després de l'acolliment amb les famílies, els nens fan l'assemblea diària en els seus espais de referència. "És el moment de reforçar el sentiment de pertinentça al grup", relata Ruiz. En acabat, i al llarg del matí, es combinen les hores de treball cadascú al seu ambient amb les de lliure circulació, en què els alumnes poden recórrer els diferents espais de l'escola, barrejats per edats, ja sigui per baixar al pati a pintar un quadre o revisar com està l'hort, o bé quedar-se a dins fent jocs matemàtics amb alguns companys.

Però amb tanta llibertat per a decidir... ¿ja aprendran tot el que surt al currículum? Aquesta és la pregunta recurrent a la qual han de fer front escoles com Congrés Indians, que podria donar peu a la sospita si no fos perquè aquest centre és públic i respon, com tota la resta, al currículum del departament d'Ensenyament. "Tenim la seguretat de que estem dins el sistema i cumplim al currículum, el que canvia és el com", explica Ruiz.

El com vol dir, per exemple, no forçar els nens a omplir fitxes per aprendre a llegir i escriure des de ben petits, sinó respectar que cadascun d'ells s'interessi per la lectoescriptura quan vulgui. "I mai no ens ha passat que acabin segon sense saber llegir: es tracta de confiar en els processos d'aprenentatge des de la passió, que en els infants és innata", conclou.

# data[].attributes.attachment_link.title
L'escola es pregunta com avaluar les habilitats socials i emocionals

# data[].attributes.attachment_link.description
El benestar emocional i la capacitat de relacionar-se amb l'entorn són claus per aprendre a l'escola i al llarg de la vida. Però se'n pot avaluar el progrés? Algunes escoles ho intenten, però aquí no hi ha examen que valgui.

# data[].attributes.body
DINÀMIQUES
DOCENCIA COMPARTIDA

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A l'hora de parlar d'educació emocional, Rafael Bisquerra (Artà, Mallorca, 1949) és la gran referència. Catedràtic d'Orientació Psicopedagògica de la Universitat de Barcelona, de la qual fa 42 anys que és professor, Bisquerra explica que es va començar a interessar pel treball de les emocions a mitjans dels anys noranta, quan "no en parlava ningú". L'any 1997 va impulsar el GROP ( Grup de Recerca en Orientació Psicopedagògica) a la UB, l'objectiu del qual és la investigació i divulgació en educació emocional, i d'aquí va sorgir l'any 2002 el Postgrau en Educació Emocional i Benestar. Bisquerra és també autor d'un munt de llibres sobre la matèria, i ha assessorat també diversos països de Llatinoamèrica. Actualment des del GROP s'està impulsant una Xarxa Internacional d'Educació Emocional i Benestar.

Quan parla amb un mestre què li aconsella sobre educació emocional?

La nostra funció no és tant donar consells com sensibilitzar, perquè el professorat sensibilitzat està en predisposició per formar-se i posar a la pràctica programes d'educació emocional. Per tant, el nostre model segueix aquestes tres fases: sensibilització, formació i posada en pràctica de programes.

En què consisteix la sensibilització?

No es tracta d'imposar res, sinó de fer una tasca indirecta per prendre consciència de quines són les necessitats socials que no estan suficientment ateses en les àrees acadèmiques ordinàries. L'educació en el segle XX ha estat eminentment cognitiva i centrada en la transmissió de coneixements, la qual cosa és molt important, però hi ha altres aspectes que també ho són i als quals no s'ha donat la importància que mereixen. L'educació emocional parteix d'un anàlisi de necessitats. En aquest anàlisi observem que en el nostre entorn hi ha una prevalença d'ansietat, estrés, depressió, comportament de risc, conductes violentes, embarassos no desitjats... i tot una sèrie de comportaments que són una manifestació de l'analfabetisme emocional. La premsa és un aparador d'aquest analfabetisme emocional, només cal llegir-la.

Doncs sí que estem malament.

Fixem-nos en l'estadística. A Catalunya es consumeixen uns 7 milions de paquets d'ansiolítics i 6,8 milions de paquets d'antidepresius cada any. A tot l'Estat aquestes xifres són de 40 milions i 38 milions de paquets. Aquestes dades ens donen algunes pistes. Una part d'això es podria prevenir amb educació de les emocions, la qual cosa no és fàcil, que quedi molt clar, perquè després ens demanen que amb una conferència resolguem aquests problemes. Cal sensibilització, que és el pas previ per l'assignació de pressupostos. I aquesta sensibilització ha d'anar dirigida al professorat, als directors de centres, a les famílies, a la societat en general i a la classe política.

Imagini que ja tenim un mestre sensibilitzat que entén que la seva tasca va més enllà de la transmissió de coneixements. Com es forma?

La formació del professorat, tant la inicial com la contínua, no contempla gaire l'educació emocional. Si algú que estudia de mestre rep alguna formació és purament per atzar, perquè hi ha algun professor que s'ha sensibilitzat i s'ha format, i que intenta difondre-ho a través de la matèria que està impartint. Per aquesta absència de formació vàrem crear el postgrau en educació emocional i benestar, que oferim en versions presencial i semipresencial. Aquí ens ve gent de tot el món, però molt especialment de Llatinoamèrica.

Entre infantil, primària i secundària, quina seria l'etapa en la qual cal posar més l'accent pel que fa al treball emocional?

L'ideal és començar amb les famílies des del naixement, i que estigui present en l'educació infantil, primària, secundària, universitària, a les empreses i al llarg de tota la vida. L'educació emocional adopta un enfocament del cicle vital. La necessitem durant tota la vida perquè és com un entrenament. Fa 50 anys, els qui vam començar a fer footing pel carrer ens coneixiem, al poble érem mitja dotzena, però també a Barcelona se saludaven quan se trobaven. En els darrers 50 anys ha proliferat la pràctica de l'esport, del córrer, també han proliferat els gimnasos, i per tant jo espero que d'aquí a 50 anys hi hagi un munt de gimnasos emocionals i que es faci entrenament emocional durant tota la vida perquè el desenvolupament integral de la persona és cognitiu i és físic, però també és un desenvolupament emocional, social i del benestar interior.

Si ens comparem amb altres països, com estem?

Hem de tenir present que els canvis educatius són molt lents. El país que podríem pensar que és punter en totes les coses, i per tant també en això, seria Estats Units. Però ni allà està implantada de forma generalitzada, es fa desenvolupament de la intel·ligència emocional a centres que tenen la direcció o el professorat sensibilitzat, o per impuls d'una institució, com per exemple la Universitat de Yale, que és la referència i fa recerca en centres educatius. Jo diria, amb tota modèstia, que la sensibilització que actualment comença a haver-hi per part del professorat, i el que s'està fent de formació continua del professorat, a Catalunya i a la resta de l'Estat, ens permet situar-nos com un dels països d'avantguarda en aquest tema. No vol dir que estiguem com seria de desitjar, però partint de zero fa vint anys actualment com a mínim se'n parla i no sols dins dels professionals de l'educació. Pensem que quan vam començar a utilitzar l'expressió "educació emocional" a mitjans dels anys noranta vam estar temps pensant si podia ser l'expressió més apropiada o no.

Em pensava que era una expressió importada dels EUA.

No, és nostra. En aquells temps en què ni teníem google ni les xarxes de comunicació d'ara, als EUA va començar a funcionar gairebé al mateix moment una altra expressió: social and emotional learning, que traduït seria "aprenentatge social i emocional". Per tant, en la literatura internacional funciona social and emotional learning, emotional intelligence, i educación emocional en castellà, mentre que emotional education en anglès es comença a usar ara però no gaire.

Què hauria de canviar, pel que fa a sistema educatiu, ràtios, currículum, etc, per poder treballar bé les emocions a l'aula?

Torno a insistir en la sensibilització, és el punt desencadenant. És probable que un alumne no tingui problemes greus a l'hora de distingir un coleòpter d'un lepidòpter, o de resoldre una equació de segon grau, i en canvi és probable que tingui problemes per estats emocionals descontrolats que el predisposin a ansietat, estrés, a respostes violentes, a vegades fins i tot amb la parella o els fills, cal doncs sensibilitzar per fer entendre que molts dels problemes que tindrà l'alumne quan sigui adult tindran més a veure amb problemes emocionals que cognitius. Però d'això no som encara conscients. No som conscients que la violència és un dels grans problemes de la humanitat i que moltes vegades s'activa a partir de la ira, la ràbia, l'enuig, que ens remou per dins de manera descontrolada i ens comportem de tal forma que no controlem i després ens en penedim. Les emocions funcionen com un volcà, i nosaltres ens podem entrenar per donar respostes regulades i adaptatives, i que això contribueixi a la prevenció de conflictes de violència i en definitiva del malestar.

Sensibilitzar sense donar eines sembla més aviat frustrant.

Una vegada que el professorat està sensibilitzat la recomanació que li faria és que demani formació, ja sigui a través de la direcció del centre, dels ICE de les universitats o del departament d'Ensenyament. A vegades la formació que es dóna és puntual i insuficient, i per això vam considerar que amb el postgrau, que és de tot un any, es podia donar una formació completa i fonamentada. En aquest postgrau hi ha una part pràctica que consisteix a posar en marxa un programa d'educació emocional a un centre educatiu.

El departament promou aquests programes?

No gaire. Els promovem des del postgrau. Estem dient als centres i al professorat que demanin formació sobre això. Per tres raons. Primera, perquè tota persona necessita aquesta formació, i per tant el professor, com una persona més, també la necessita. Però és que a més la necessita perquè treballar amb nois, i més si són adolescents, és viure emocions contínuament a flor de pell. Hem de tenir present que parlem d'un dels sectors professionals amb un indicador més alt de baixes per ansietat, estrés i depressió. I una tercera raó és per poder contribuir al desenvolupament de les competències emocionals dels estudiants.

O sigui que els primers que han de treballar les emocions pròpies són els mestres?

Exactament. Es parla molt del malestar de l'educador, però jo em pregunto: un professor pot educar des del malestar?

Diria que no.

Per tant el professorat ha de prendre consciència de que una educació eficient i amb sentit només pot ser des del benestar i pel benestar. I hem d'educar per això. El professorat necessita competències emocionals per poder gestionar el seu benestar perquè l'educació és una experiència professional de tensió permanent, que activa el malestar si un no té els recursos per poder revertir la situació en un repte i gestionar les emocions pròpies per valorar allò que és positiu. Crec que cal insistir que la professió de professor és una de les més dignes i honorables que hi ha, i que malauradament no té el reconeixement social ni salarial que hauria de tenir.

Però és una feina molt vocacional.

Amb un matís: probablement ho és més a infantil i primària que a secundària, que és on hi ha més problemes. El professional de l'educació malauradament ha de comptar amb la falta d'agraïment. Molt poques vegades l'estudiant o la família li diuen al professor gràcies per tot el que has fet per mi o pel meu fill.

Si els mestres estan poc valorats, els orientadors encara menys...

Sí, i són una peça clau. De fet, l'educació emocional surt de l'orientació. No hi ha una sensibilitat social ni política pel que fa a la seva importància en el desenvolupament integral. Potser perquè de vegades els orientadors de centre o dels EAP han tendit a adoptar un plantejament més psicoterapèutic, és a dir, d'atenció als problemes, que no pas psicopedagògic, que vol dir intervenir en tots els estudiants per la prevenció i pel desenvolupament integral de l'estudiant, que és la seva missió dins del sistema educatiu.

Pels professionals d'EAP amb qui he tractat el problema és que van desbordats de burocràcia.

Això també. Però també hi ha aquesta atenció als problemes sense autèntica prevenció i desenvolupament. Jo subratllaria aquestes dues paraules. L'enfocament psicoterapèutic, és a dir clínic, reactiu, remedial... potser és inevitable, però que sigui inevitable no hauria d'impedir poder dedicar temps, energies i programes al desenvolupament integral de l'estudiant per prevenir i desenvolupar competències.

Tornant als mestres, llavors ha de treballar les seves pròpies emocions per després poder treballar la dels seus alumnes.

I en tercer lloc s'ha de treballar amb les famílies. Des del centre educatiu també es pot gestionar la formació de les famílies en competències emocionals.

Això forma part del programa?

Exactament.

Fins a quin punt no fer un bon treball amb les emocions incideix en el fracàs escolar?

Hi ha una correlació entre el desenvolupament de competències emocionals i el rendiment acadèmic. I sabem que els programes d'educació emocional, si són realitzats amb els requisits de qualitat que recomana la investigació i el marc teòric, produeixen una millora en el rendiment acadèmic que s'ha arribat a estimar en l'11% de millora. Si a Espanya es posessin en pràctica programes d'educació emocional -amb tots els requisits- a tots els centres educatius i el rendiment augmentés aquest 11% ens posariem a la punta de llança de les proves PISA.

Els països capdavanters a PISA treballen millor les emocions?

Precisament Finlàndia, que és un referent, ha pres consciència d'això i cada cop ho treballa més.

Quins altres aspectes treballa el programa?

Els programes d'educació emocional han avaluat distints aspectes. Quan es posa a la pràctica, insisteixo complint tots els requisits, la qual cosa no és fàcil, s'observa una disminució dels comportaments disruptius dins l'aula, una disminució de la conflictivitat, de la violència, mentre que com hem dit millora el rendiment acadèmic però també el clima d'aula, en general milloren les actituds front a l'aprenentatge.

Imaginem una mestra de primària. Què ha de fer per la millora de l'autoestima o de l'autoconfiança dels seus alumnes?

El mestre el que pot fer és contribuir a la consciència emocional. Prendre consciència de les pròpies emocions vol dir en primer lloc conèixer el vocabulari emocional. Per referir-nos a les emocions i per prendre consciència de quan em començo a enfadar, i quan això passa he de ser conscient que s'accelera el ritme cardíac, es comença a accelerar la tensió sanguínia, començo a notar canvis en l'organisme, i si això ho puc parar de seguida no té gaire transcendència. Però si premo l'accelerador puc muntar un pollastre, i això passa de vegades malauradament. Per tant, prendre consciència per regular-ho, i aquesta regulació es fa mitjançant entrenament amb tècniques de relaxació, respiració, meditació, mindfullness, reestructuració cognitiva, canvi d'atribució causal, relativització de les relacions causa-efecte, estimulació del pensament conseqüencial i alternatiu... precisament vam muntar el postgrau per impartir i desenvolupar aquest seguit de tècniques.

Això seria en el cas d'un alumne que necessita més autocontrol. Però què passa per exemple amb l'alumne que se sent una piltrafa, que no participa, que es queda al marge... però que no és disruptiu.

Hi ha un principi molt important de l'educació emocional, que és identificar els mèrits, les virtuts i competències de tot estudiant. Tot estudiant ha de ser conscient que serveix per alguna cosa, que té competències per alguna cosa, i que hi ha algun adult que coneix i valora les seves competències. Tot això té a veure amb l'estimulació de l'autoestima, autoconfiança, automotivació, el que en definitiva és l'autonomia emocional.

Com ajuda o com no ajuda l'avaluació al benestar emocional dels alumnes?

En l'avaluació institucional l'educació emocional no està contemplada. És important tenir present que el sistema educatiu funciona a través de les avaluacions institucionals, que són principalment les proves de competències bàsiques, les proves PISA i la selectivitat. El que avaluen aquestes tres proves condiciona el que s'està fent. De vegades pensem ingènuament que el professor fa un programa que després és avaluat, però la cosa no funciona així, sinó que hi ha unes proves d'avaluació que condicionen tot el currículum acadèmic. Especialment les proves de selectivitat.

Condicionen tot el batxillerat.

I la ESO indirectament també. Per tant, si a la selectivitat el que es demana són matemàtiques, llengua, socials, etc, que em sembla molt bé, això serà en el que s'insistirà. Com que a la selectivitat no hi ha res ni de criteris ètics ni morals ni competències emocionals, això vol dir que el sistema educatiu no li dóna importància, i per tant no està present dins l'educació reglada. Em consta que com a mínim els qui gestionen les proves PISA han començat a prendre consciència de la importància que té això i tenen intenció d'introduir-ho. El problema és com ho avaluem. Tenim un problema de fons. Estem acostumats a avaluar coneixements a través de proves de paper i llapis. I no sabem com avaluar competències. I quan parlem d'educació emocional estem parlant de competències.

Precisament ara l'avaluació per competències s'introdueix a la secundària. Anem pel bon camí, doncs?

S'està avançant en aquesta línia. Però fixem-nos com moltes vegades quan parlem de competències ens centrem en la part del coneixement de la competència. Dins la competència hi ha un conjunt de coneixements, capacitats, habilitats, actituds i valors, i moltes vegades avaluem només la part de coneixement. Perquè avaluar competències és molt difícil. Per mesurar les competències de forma ecològica han de ser observades en el comportament habitual d'aquesta persona.

Fer això en un aula amb 30 alumnes sembla complicat.

És un repte i em sembla molt important insistir-hi i anar avançant per aquest camí, acceptant la gran dificultat que té avaluar per competències, que és un canvi de mentalitat.

# data[].attributes.attachment_link.title
"El professorat necessita competències emocionals per poder gestionar el seu benestar"

# data[].attributes.attachment_link.description
Els programes d'educació emocional contribueixen a disminuir els comportaments disruptius a l'aula a la vegada que augmenten el rendiment acadèmic dels alumnes. Amb tot, explica Rafael Bisquerra que són especialment importants pels mateixos mestres, un dels sectors professionals amb més baixes per ansietat, estrés i depressió.

# data[].attributes.body
HABILITAT EMOCIONALS  GARDNER
GOLEMAN

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hola! Som ESBE (Educació, Salut i Benestar Emocional), darrera de tot això trobaràs a l'Arantxa, la Katia i l'Albert, i estem molt emocionats de començar aquesta nova aventura amb vosaltres. Compartirem activitats, reflexions, programes educatius i alguns estudis sobre les emocions i la intel·ligència emocional per a que pugueu aplicar-ho en família. Avui, per a començar us expliquem breument d'on ve el concepte d'Intel·ligència Emocional i per a què ens serveix. Què és la intel·ligència emocional?
Plantejar-nos que existeixen diferents tipus d'intel·ligències ens ha obert un nou camí, ha permès entendre que una persona intel·ligent va més enllà d'un bon rendiment acadèmic.

Zoom

No va ser fins al 1983 quan va aparèixer la Teoria de les Intel·ligències Múltiples del psicòleg Howard Gardner, que ens vàrem començar a plantejar seriosament que la intel·ligència ha d'incloure quelcom més que el treure bones notes. Anys abans ja s'havia parlat del concepte d'intel·ligència social, però amb aquesta teoria es va incloure la intel·ligència intrapersonal, que és la capacitat que tenim per conèixer i regular adaptativament les nostres pròpies emocions i de la que depèn directament la nostra autoestima, és a dir, el punt de partida amb el que ens relacionem amb el món.

Dels vuit models descrits per Gardner, ens centrarem en la intel·ligència intrapersonal (amb nosaltres mateixos) i la interpersonal (amb els altres), a partir de les quals es construeix el concepte d'intel·ligència emocional.

Aquest es va utilitzar per primer cop l'any 1990 com a títol d'un article publicat pels psicòlegs Peter Salovey, de la Universitat de Harvard i John Mayer, de la Universitat de New Hampshire. La van definir com la capacitat per percebre els sentiments propis i els dels altres, distingir entre ells i fer servir aquesta informació per guiar el nostre pensament i conducta.

El concepte d'intel·ligència emocional no va rebre un gran reconeixement social fins al 1995, amb la publicació del llibre Emotional Inteligence realitzat pel psicòleg i periodista del Washington Post, Daniel Goleman, a on destaca la importància del quocient emocional per arribar a l'èxit, tant professional com personal. La publicació d'aquest llibre va significar un punt d'inflexió per a un concepte que fins aleshores havia passat desapercebut i va significar la proliferació de llibres i articles en aquest àmbit.

Aquest tipus d'intel·ligència ha estat el pont entre dos fenòmens tradicionalment oposats com son la cognició i l'emoció. Ens permet conèixer com som, entendre el que sentim, acceptar-nos, estimar-nos i automotivar-nos, saber veure la part positiva de les coses, regular els nostres estats emocionals, desenvolupar l'empatia, gestionar els conflictes, interactuar harmoniosament amb les altres persones, tenir habilitats per cercar el nostre benestar i el de les persones que ens envolten, ens ajuda a pensar sobre el que pensem i a triar de quina manera volem afrontar la vida.

Quantes vegades ens van parlar a casa o a l'escola de com gestionar els nostres sentiments, de la importància de l'autoestima, de les habilitats socials, de la gestió dels conflictes, de què són les emocions i quina és la seva utilitat?

Com podem millorar la intel·ligència emocional?

S'ha demostrat és que la intel·ligència emocional és una habilitat que es pot treballar i fomenta una major satisfacció amb la vida i millor benestar personal, independentment de les circumstàncies que ens envoltin.

La intel·ligència emocional és desenvolupa a través de l' Educació Emocional, entesa com un procés d'aprenentatge que hauríem de fer al llarg de tota la vida i que té la finalitat d'augmentar el nostre benestar personal i social.

El que proposem es treballar les competències emocionals que ens ajudaran a saber prendre consciència, comprendre, regular i expressar adequadament els nostres sentiments. Rafael Bisquerra, Catedràtic d'Orientació Psicopedagògica a la Universitat de Barcelona, i la Doctora Núria Pérez Escoda, identifiquen cinc competències emocionals: la consciència emocional, la regulació emocional, l'autonomia emocional, les habilitats socials i les habilitats de vida per al benestar.

L'educació emocional és aplicable al llarg de tota la vida, però té especial rellevància en la infància i en l'adolescència, donat que són etapes molt importants en la consolidació de la personalitat. D'aquí la importància de treballar-la des de la família i l'escola com a primers espais socialitzadors dels infants.

Acabarem l'article d'avui amb una explicació que fomenta la consciència emocional. El primer pas per poder gestionar adequadament les nostres emocions és identificar-les, posar-les nom i saber per a què serveixen. A continuació exposem la utilitat que tenen les emocions bàsiques, aquelles que s'ha demostrat que compartim tots els éssers humans:

- La por ens permet estar alerta, valorar els riscos i fugir si es necessari.

- La ràbia ens ajuda a identificar que hi ha alguna cosa que no va com ens agradaria. Ens ajuda a defensar-nos.

- Amb la tristesa elaborem les pèrdues de qualsevol tipus, ja siguin persones, animals, coses o bé il·lusions. Ens informa del que ens importa i ja no hi és. En la nostra cultura occidental orientada a l'èxit personal, és deixa poc espai per expressar les emocions desagradables, s'evita el patiment que a vegades és necessari per poder entendre què ens passa i afrontar de manera adequada les circumstàncies.

- La sorpresa permet que davant situacions inesperades ens prenguem uns segons per avaluar què és el que passa.

- El fàstic ens protegeix de menjar aliments en mal estat.

- L' alegria és ens informa de que les coses van com desitgem i generalment ho volem compartir amb les altres persones.

Les emocions es produeixen com a reaccions al que passa al nostre pensament i al nostre voltant, tant a partir de les experiències que vivim com de la interpretació que en fem d'elles. Els nostres pensaments influeixen en la manera en com ens sentim i això es trasllada a com ens comportem davant les diferents situacions del dia a dia.

Quantes vegades ens parem a pensar com interpreto la realitat? És aquesta l'única manera de veure les coses? Amb quina freqüència em faig un cafè amb mi mateix/a per pensar com em sento, com em vull sentir i què necessito fer per aconseguir-ho?

Ser conscient del que sentim ens permet prendre el control de la nostra vida, combinar la raó i l'emoció són indispensables pel propi benestar. Això com tot, es pot aprendre.

Fins aviat!

Katia Velar Ceballos

Psicòloga infantojuvenil i educadora emocional
www.esbe.cat

# data[].attributes.attachment_link.description
Hola! Som ESBE (Educació, Salut i Benestar Emocional), darrera de tot això trobaràs a l'Arantxa, la Katia i l'Albert, i estem molt emocionats de començar aquesta nova aventura amb vosaltres. Compartirem activitats, reflexions, programes educatius i alguns estudis sobre les emocions i la intel·ligència emocional per a que pugueu aplicar-ho en família.

# data[].attributes.body
COMUNICACIÓ
SAAC
COMMUTADOR
PECS
ACCÉS AL CURRÍCULUM

# data[].attributes.body
TUTORIES INDIVIDUALITZADES
TUTORIA GRUPAL
EIX TRANSVERSAL
PLA INDIVIDUALITZAT
ASSEMBLEA
ROTLLONA
MEDIACIÓ
CONSELL D'INFANTS
GRUPS INTERACTIUS:
- Treball en equip
- Treball cooperatiu
- Treball compartit

# data[].attributes.body
AMBIENTS
ESPAIS D'APRENENTAGE

# data[].attributes.body
ALUMNAT

# data[].attributes.body
Qùe puc fer per controlar el que sento?

# data[].attributes.body
Perquè em sento aixi?

# data[].attributes.body
Com em sento?

# data[].attributes.body
Què puc fer per canviar i sentir-me millor

# data[].attributes.body
M'agrada sentir-me aixi?

# data[].attributes.body
"Educar la ment sense educar el cor no    és educar en absolut" ARISTÒTIL.
COM PODEM EDUCAR LES                     EMOCIONS  A L' ESCOLA?

# data[].attributes.body
DIÀLEG

# data[].attributes.body
COMUNICACIÓ

# data[].attributes.body
EMPATIA