# data[].attributes.body
Crec que no el podem fer servir perquè té una llicència estàndard de Youtube. Hem de fer servir vídeos amb llicència Creative Commons.

# data[].attributes.body
Cadascú pot narrar la seva part o un pot fer una gravació i passar-la als companys perquè cadascú "retalli" la seva part per editar el seu vídeo.

# data[].attributes.headline
Elisa/ Documental que tracta sobre el tema escollit

# data[].attributes.subject
Elisa/ Documental que tracta sobre el tema escollit

# data[].attributes.body
Penso que és interessant i que ens pot servir de referència. No el veig massa

informal, podria ser, perfectament, una documental fet per nosaltres, segons

la idea que tenim.

# data[].attributes.body
Hola, he fet un gràfic per saber més o meyns l'off necessari que necessitarem pel vídeo i per poder visualitzar una mica el "tempo" del documental, ho he mesurat més o menys. Digue-ho la vostra.

# data[].attributes.body
No, informal no el veig, no està malament encara que hi veig un off que és trepitja, massa text, massa ràpid, m'agradaria fer un documental amb més silencis, per deixar a l'espectador pensar i tractar d'hipnotitzar-lo amb el muntatge de les imatges i la música. El què no m'agrada gens és la música que li han posat

# data[].attributes.headline
Arantxa/
















Un documental que tracta sobre el tema que hem
escollit:

# data[].attributes.subject
Arantxa/
















Un documental que tracta sobre el tema que hem
escollit:

# data[].attributes.body
Que us sembla? Us agrada alguna cosa? Ho veieu molt informal? Voldríeu que el nostre fos més seriós? Us agrada l’estil? Es per fer-nos tots una idea del que volem cadascú.

# data[].attributes.attachment_link.description
Documental assignatura CTIC de la UOC. Grup Social Media Addicts: Yvonne Slingerland, Anna Castro, Didac Tomàs i Ricard Trias.

# data[].attributes.body
Per la meva part jo dic que informar ;) com he posat al debat, m’agradaria que fos un documental imparcial, on es veies la realitat, l’únic que sincerament hi ha més avantatges que desavantatges, soc incapaç de veure punts realment negatius de  que la informació arribi a la gent, un exemple es la “Primavera Arabe”.

Per això crec que la manera de fer-ho seria la exposar el que pensen diferents persones com filòsofs, professionals de la comunicació, gent del carrer etc. com a proposat l’Ignasi.

# data[].attributes.body
Si si, el tema de imatges vídeos amb so d’ambient de fons m’agrada molt!

La idea es bona Elisa, per mi si :) l’únic que una pregunta... si cadascú té que fer íntegrament la seva part d’edició del documental com a feina individual... estaria permès fer això? Li tindríem que pregunta al Jaume no? Si no una altra opció es doblar cadascú a seva part.

# data[].attributes.body
Què us sembla posar les imatges d'aquest vídeo, encadenat, fusionat amb les fotografies?

# data[].attributes.attachment_link.description
EL BIFI ha realizado un estudio (http://15m.bifi.es) sobre la propagación en las redes sociales del fenómeno 15M. El estudio realizado en colaboración con Cierzo Development ha tenido como objetivo investigar, por una parte, las propiedades estadísticas de la información difundida y por otra, cómo son los patrones de conexión entre aquellos que propagan y reciben dicha información.

# data[].attributes.body
IMPORTANT!!! FINALITAT DEL DOCUMENTAL:

VOLEM INFORMAR?, és a dir, mostrar la realitat de les xarxes pel que fa al seu ús a eines de protesta i, per tant, mostrar pros i contres.

O

VOLEM FER PROPAGANDA?, és a dir, centrar-nos en el fet que les xarxes són bones eines per protestar, manifestar-se, etc. i recomanar-les als espectadors del documental.

Som imparcials o estem de part de les xarxes? És molt NECESSARI saber-ho!

# data[].attributes.body
Genial Arantxa. És interessant triar una bona música de fons, en realitat influeix molt en el missatge del documental.

# data[].attributes.body
És exactament com comenta l'Ignasi. Cadascú pot treballar amb el programa que trobi millor mentre es guardi amb el mateix format (seria interessant .avi). Després, quan s'uneixin totes les parts, juntament amb l'audio final, s'editarà amb un únic programa.

En Jaume ens va oferir uns quants, encara que jo prefereixo treballar amb Premiere, és amb el que he treballat sempre i el tinc més per mà, suposo que és indiferent mentre la finalitat sigui l'esperada.

# data[].attributes.body
També em sembla interessant el que comenteu del popurri de fotos, crec que quedaria millor al principi com a imatges introductories, ja que si ho posem al final amb una cançó de protesta podria quedar una mica propagandístic i partidari. És interessant entretenir i a la vegada informar, no incitar a una intervenció en contra de les imatges que mostrem (es podria veure com una promoció subliminal).

# data[].attributes.body
Estic d'acord amb l'Ignasi, hem d'alternar imatges des xarxes, vídeos, etc. El que sí seria interessant oferir una narració amb veu en off.

En Jaume ens va plantejar un programa de gravació d'audio i, penso que encara que sigui amb el micro integrat, es pot buscar un espai més o menys adequat per gravar: una habitació amb poc ressó.

Ignasi què tal la teva veu? jeje! Si voleu podem enviar-nos unes petites notes de veu llegint algun text i qui creiem que ho fa millor podria encarregar-se'n, què en penseu?

# data[].attributes.body
Potser sí que tens raó Arantxa.

# data[].attributes.body
Ahh amb so d’ambient, no únicament cançons, ho havia imaginat malament, així m’agrada més la idea perquè tant els discursos dels polítics, com els crits de protesta son bones opcions que enriqueixen el documental, encara i així no ho se.. em preocupa que al ser per escrit sigui més difícil connectar amb qui ho esta veient, no se si m’explico, es un mètode menys directe. A veure que diu l’Elisa!

# data[].attributes.body
Molt bona idea com intro o final, m’agrada molt!

# data[].attributes.body
No Arantxa, no en tinc cap d'exemple, imagino mesclar diferents tipus d'imatges: fotos fixes, imatges d'arxiu (en blanc i negre), imatges gravades per nosaltres (saturades de color) tot amb so ambient, (audios de manifestacions, crits de protesta, parlaments d'algún polític,...mesclat amb música.

I com a locució posar els subtítols per sota de la imatge.

Són idees...

# data[].attributes.body
Què us sembla aquestes imatges per editar-les una a una amb un ritme picat i ràpid, per muntar un bloc del documental, podria ser com una introducció, o bé un final acompanyat d'una canço protesta. Només és una idea...

# data[].attributes.attachment_link.title
Excelentes imágenes de la protesta en España (2011) - Imágenes

# data[].attributes.attachment_link.description
A varios días del inicio de la protesta masiva en España la pregunta sigue en el aire; ¿Por qué protestan los españoles? Desempleo galopante que supera el 21%, falta de oportunidades para los jóvenes estudiantes, un sentimiento de que la democraci

# data[].attributes.body
Si, però es més avorrit no? xDD Ho dic perquè he mirat alguns documentals a youtube de estudiants com nosaltres i ho fam així.

El que a mi més em preocupa (la veu ja s’entén que no som professionals... es fa el que es pot no? xDD) es que no quedi amb molt soroll, que el resultat sigui un bon so, clar. Jo el micró que tinc es l’integrat del iMac, després suposo que això es pot netejar no...?

Els subtítols no se... no ho veig , però potser es perquè no l’acabo de visualitzar bé... tens algun exemple? Algun documental així? A veure si m'agrada.

# data[].attributes.body
Aaah... o sigui, que no hi ha problema per unir-lo tot desprès si cadascú ho fa amb diferents programes, sempre que ho guardem en el mateix format no? Perfecte llavors! Igualment jo també havia pensat en imovie perquè ho veig més senzill.

# data[].attributes.body
Bona pregunta...per a fer una locució cal disposar d'una bona veu. I si fem servir subtítols i só ambient barregat amb la música?

No sé...podria funcionar.

# data[].attributes.body
Jo havia pensat en utilitzar Imovie (Mac). Però cadascú pot utililtzar el programa que cregui més oportú, l'únic que ha de quedar clar és el format en que l'hem de guardar.

# data[].attributes.headline
Arantxa/
















Contingut del documental, algunes idees:

# data[].attributes.subject
Arantxa/
















Contingut del documental, algunes idees:

# data[].attributes.body
Alguna imatge antiga de com abans es feia (pamflets, sms, caceroladas...)

També podríem posar imatges del G7 de 1995 dient alguna cosa com que encara no sabien que estava per arribar, però ho

intuïen.

Presentació amb captures de pantalla, imatges i vídeos de les diverses maneres de fer protesta a les diferents xarxes (facebook=comparteix, twitter= hashtag, whatsapp=passa el missatge)

Referencies als moviments i protestes que han tingut més transcendència.

Finalitzar el documental amb imatges d’arxiu que reflecteixin tot el que hem abordat i per últim crèdits. No?

# data[].attributes.body
Que programes utilitzarem Premiere? vosaltres sabeu més d'això, com ho faríeu?

# data[].attributes.body
Jo l'estructura tal i com ho planteja Elisa m’agrada, sempre fent èmfasi en la parts positives més que negatives donat que volem un enfocament final positiu.

# data[].attributes.body
Com narrarem els fets, amb la nostra veu en “off”?

# data[].attributes.body
http://univtube.org/herramientas/

# data[].attributes.body
He trobat diverses pàgines lliures de drets d'autor, que us semblen?

http://www.freeplaymusic.com/search.aspx?q=love

https://www.youtube.com/audiolibrary/music

# data[].attributes.body
Sobre youtube he trobat això:

"Youtube recientemente implementó las licencias “Creative Commons” para que los autores puedan dar permiso de reutilizar sus videos sin necesidad de preguntarles uno a uno. Cuando un video tiene este tipo de licencia significa que puedes tomarlo y reutilizarlo bajo las condiciones de la licencia. Por ejemplo, puede ser que lo puedas usar únicamente para fines no comerciales, dando atribución al autor original o que el video que tu hagas deba tener los mismos permisos de reutilización."

# data[].attributes.body
Llavors podriem fer que el documental disposés de la següent estructura:

1. Introducció: Historia i evolució (com comenta l'Arantxa) i canvis en la comunicació (sobre aixó és molt interessant el que apunta Castells, com ha exposat l'Ignasi).

2. Desenvolupament: Formes de protesta dins les xarxes, avantatges i inconvenients i exemples.

3. Conclusió: Petit recull de l'esmentat al documental i alguna reflexió.

Què dieu?

Jo diria el mateix que l'Ignasi. Crec que mentre es nombri la font es poden fer servir, igual que les persones i grups que tenen el Twitter, Facebook, Instagram... sense privacitat (i ja tenen la intenció de divulgar el seu comunicat, foto, etc.). Els Whatsapp virals suposo que també, ja que no se sap quina és la font primària i estan fets per a la seva difusió.

Seria diferent agafar una foto d'una persona privada sense cap tipus d'interés documental, llavors si estariem alterant els drets de l'imatge d'aquesta persona.

# data[].attributes.body
Jo havia pensat en utilitzar imatges d'arxiu amb la millor resolució possible. No sé si m'equivoco, però jo diria que les imatges de Youtube es poden fer servir sempre i quan s'anomeni la font.

# data[].attributes.body
Com us agradaria que fos l’estètica del documental? Jo prefereixo el vídeos i imatges de arxiu, però no se on aconseguir-los gratis i lliures de drets, per exemple fotos de manifestacions, etc. i amb la musica igual... Algun lloc?

# data[].attributes.body
M’agrada el punt de vista d’Elisa. Se m'ocorre que, seguint aquestes pautes que ha dit, primer podrien (per exemple) dir com abans es donaven a conèixer les protestes  i manifestacions, amb propaganda en paper, etc.  i que en el moment en que van arribar les xarxes socials con whatsapp, facebook o twiter la manera de fer-ho es va transformar, arribant a molta més gent més senzillament... us recordeu de las “caceroladas”  doncs fins a això t’arriba ara per whatsapp o iniciatives com l’hora sense llum pel planeta  i coses així. Per donar a entendre com les xarxes socials han revolucionat la comunicació de la població i com en etapa de crisis aquestes s’han tornat una eina de protesta molt fort.

# data[].attributes.body
En 1995, se celebraba la reunión del Grupo de los Siete (G-7) en Bruselas, centrándose en único tema: la sociedad de la información. En la agenda, las principales cuestiones giraron en torno a las condiciones tecnológicas y legales para la construcción de las denominadas autopistas de la información; el establecimiento de mecanismos de seguridad en los circuitos electrónicos; la evaluación de los posibles efectos sobre el empleo; la regulación internacional de los nuevos medios de comunicación; los problemas planteados por las nuevas tecnologías para la privacidad de los ciudadanos, y la cooperación internacional en materia tecnológica, entre otros. Entonces, Castells decía lo siguiente:

La difusión y desarrollo de ese sistema tecnológico ha cambiado la base material de nuestras vidas, por tanto la vida misma, en todos sus aspectos: en cómo producimos, cómo y en qué trabajamos, cómo y qué consumimos, cómo. nos educamos, cómo nos informamos-entretenemos, cómo vendemos, cómo nos arruinamos, cómo gobernamos, cómo hacemos la guerra y la paz, cómo nacemos y cómo morimos, y quién manda, quién se enriquece, quién explota, quién sufre y quién se margina. Las nuevas tecnologías de información no determinan lo que pasa en la sociedad, pero cambian tan profundamente las reglas del juego que debemos aprender de nuevo, colectivamente, cuál es nuestra nueva realidad, o sufriremos, individualmente, el control de los pocos (países o personas) que conozcan los códigos de acceso a las fuentes de saber y poder.

# data[].attributes.headline
Ignasi/“El 15-M es emocional, le falta pensamiento”

# data[].attributes.subject
Ignasi/“El 15-M es emocional, le falta pensamiento”

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El sociólogo polaco Zygmunt Bauman, el sábado en Madrid. CRISTÓBAL MANUEL

Zigmunt Bauman, el filósofo y sociólogo polaco famoso por su concepto de la modernidad líquida, tan fértil que ha sido aplicado al amor (líquido), al arte (líquido), al miedo (líquido), al tiempo (líquido) y así hasta cualquier cosa, publica el ensayo 44 cartas desde el mundo líquido (Paidós). Además, el premio Príncipe de Asturias de Comunicación y Humanidades 2010 ha estado en Madrid para pronunciar una conferencia en el Matadero bajo el título ¿Tiene futuro la solidaridad? El sábado por la tarde, a la misma hora de la manifestación internacional de los indignados, mantuvimos una charla en un hotel a menos de 100 metros de la plaza de Atocha donde, entre la multitud, ya no cabía un alfiler.

Le pregunto a este profesor emérito en la Universidad de Leeds (Inglaterra) si le parece que estas grandes manifestaciones masivas, pacíficas y tan heterogéneas lograrán combatir los abusos de los mercados, promover una democracia real, reducir las injusticias y, en suma, mejorar la equidad en el capitalismo global, pero, como profesor que es, no responde a la cuestión de un solo golpe.

En su parecer, el origen de todos los graves problemas de la crisis actual tiene su principal causa en "la disociación entre las escalas de la economía y de la política". Las fuerzas económicas son globales y los poderes políticos, nacionales. "Esta descompensación que arrasa las leyes y referencias locales convierte la creciente globalización en una fuerza nefasta. De ahí, efectivamente, que los políticos aparezcan como marionetas o como incompetentes, cuando no corruptos".

" El movimiento del 15-M trataría de suplir la falta de globalización de la política mediante la oposición popular". ¿Una oposición eficaz? En opinión de este sabio de 86 años, el efecto que puede esperarse de este movimiento es "allanar el terreno para la construcción, más tarde, de otra clase de organización". Ni un paso más.

Bauman califica a este movimiento, como es bien evidente, de "emocional" y, en su parecer, "si la emoción es apta para destruir resulta especialmente inepta para construir nada. Las gentes de cualquier clase y condición se reúnen en las plazas y gritan los mismos eslóganes. Todos están de acuerdo en lo que rechazan, pero se recibirían 100 respuestas diferentes si se les interrogara por lo que desean".

La emoción es (¿cómo no?) "líquida". Hierve mucho pero también se enfría unos momentos después. "La emoción es inestable e inapropiada para configurar nada coherente y duradero". De hecho, la modernidad líquida dentro de la cual se inscriben los indignados posee como característica la temporalidad, "las manifestaciones son episódicas y propensas a la hibernación".

¿Se necesitaría un líder acalorado? ¿Varios líderes temperamentales? "El movimiento no lo aceptaría puesto que tanto su potencia como su gozo es la horizontalidad, sentirse juntos e iguales, lo que, en importante medida, les niega el superindividualismo actual". La superindividualidad (de la modernidad líquida) "crea miedos, desvalimientos, una capacidad empobrecida para hacer frente a las adversidades".

El estrés es la enfermedad que acompaña a esta sevicia. "Las gentes se sienten solas y amenazadas por la pérdida del empleo, la disminución del sueldo, la dificultad de adaptación al riesgo. El estrés es corriente entre los parados pero también en los empleados, acosados por los cierres y despidos, las prejubilaciones o los salarios cada vez más bajos. En Estados Unidos el estrés produce tantos daños económicos como la suma conjunta de todas las demás enfermedades". Las bajas laborales por estrés llegan a costar, dice Bauman, 300.000 millones de dólares (216.600 millones de euros) al año y la cifra no deja de crecer.

¿Llegará todo esto a provocar un giro en el sistema, un colapso o algún cambio sustantivo? Su respuesta es que, en estos momentos, prefiere hablar de "transición" y no de "cambio". Necesitaría hechos más netos para pronunciarse sobre el alcance de los actuales trastornos. "Antes, hacía falta mucho tiempo para preparar unas protestas masivas como las del 15-M, pero hoy las redes sociales permiten enormes concentraciones en muy poco tiempo". Pero volvemos a lo mismo: de igual manera que se concentran y actúan con velocidad, muy poco después se detienen.

El movimiento crece y crece pero "lo hace a través de la emoción, le falta pensamiento. Con emociones solo, sin pensamiento, no se llega a ninguna parte". El alboroto de la emoción colectiva reproduce el espectáculo de un carnaval que acaba en sí mismo, sin consecuencia. "Durante el carnaval todo está permitido pero terminado el carnaval vuelve la normativa de antes".

Puede decirse, declara el profesor, que "nos hallamos en una fase especialmente interesante, como en un laboratorio de acción social nuevo". Tarde o pronto la crisis terminará y, sin duda, las cosas serán diferentes pero ¿de qué modo?

"No me pida que sea profeta", implora Bauman. "En algunos lugares, no en todos, el movimiento ha logrado conquistas importantes pero no es extensible a todos los países". Lo líquido sigue siendo válido para la previsión del porvenir. La modernidad líquida se expresa, obviamente, en su falta de solidez y de fijeza. Nada se halla lo suficientemente determinado. Ni las ideas, ni los amores, ni los empleos, ni el 15-M. Por eso teme que tal arrebato acabe también, finalmente, "en nada". No es seguro, pero siendo líquido, ¿cómo no pensar en la evaporación?

# data[].attributes.attachment_link.title
"El 15-M es emocional, le falta pensamiento"

# data[].attributes.attachment_link.description
Zigmunt Bauman, el filósofo y sociólogo polaco famoso por su concepto de la modernidad líquida, tan fértil que ha sido aplicado al amor (líquido), al arte (líquido), al miedo (líquido), al tiempo (líquido) y así hasta cualquier cosa, publica el ensayo 44 cartas desde el mundo líquido (Paidós).

# data[].attributes.headline
Ignasi/Paraules més utilitzades en els Tweets del 15-M

# data[].attributes.subject
Ignasi/Paraules més utilitzades en els Tweets del 15-M

# data[].attributes.body
Els motius de les protestes són semblants arreu del món. La manca de llibertats, la violació dels drets humans, la corrupció de les elits governants, l’atur juvenil i la falta d’expectatives, fan que els joves es mobilitzin per la llibertat i la dignitat de les persones, els joves en són els protagonistes.

# data[].attributes.body
El que jo faria seria donar una visió generalitzada de com els usuaris

de les Xarxes les utilitzen com eines de protesta, és a dir, primer esmentar l'avanç que ha permés aquesta funció. Després, enumerar quines maneres de protestar existeixen (comentaris a Twiter i Facebook, creació de pàgines especials, vídeos virals, etc.), exposar quins avantatges i inconvenients ofereixen i exemplificar això que diem amb casos com els que comenta l'Arantxa (Targetes Black, cas Gürtel, 9N...).

Us deixo un exemple de forma de protesta (cartell a CuantaRazón):

# data[].attributes.attachment_link.description
ESPAÑA - Ese país dónde los ricos roban sin disimular y nos empobrecen aún más

# data[].attributes.headline
Arantxa/La força de les xarxes socials:

# data[].attributes.subject
Arantxa/La força de les xarxes socials:

# data[].attributes.body
Per fer-nos una idea sobre com d'importants

són les xarxes socials per a les protestes. A xina es bloqueja instagram.

http://www.lavanguardia.com/internacional/20140929/54416437448/china-bloquea-instagram.html

# data[].attributes.headline
Arantxa/Algunes protestes d’actualitat o que van
tenir molts seguidors:

 

# data[].attributes.subject
Arantxa/Algunes protestes d’actualitat o que van
tenir molts seguidors:

 

# data[].attributes.body
#VotaEquipoPabloIglesias

#ebola

#9NDesobeïm

#15m

#corruPPción

#TarjetasBlack

@democraciareal