# data[].attributes.body
La satisfacció que tota la família en diferents anys hi hem participat i sempre amb molt bons records. Caminar amb els teus, amb amics, veure al Jordi Barberan com el "correcaminos" amunt i avall, els professors, els punts d'avituallament , veure sortir el sol i al final l'ofrena amb  la foto "familiar". Molt bons records💛

# data[].attributes.body
Encara me'n recordo que només feia la pujada per pujar nota a Educació física. Havien de sumar els metres obtinguts de la pujada a la "graella".
Recuerdos al Barbero!

# data[].attributes.body
Recordar els moments viscuts d'altres anys al pasar per aquells trams, les abraçades al arribar a dalt de tot, la foto del Joan quan només vols arribar i treure't les sabates, els nens corrents per Monistrol quan portes tot el dia caminan, les escales infinites del final de la pujada....

# data[].attributes.headline
L'abraçada del meu fill quan vaig arribar a dalt ,que bé em vaig sentir a l'adonar-me que sí! havia estat capaç.

# data[].attributes.subject
L'abraçada del meu fill quan vaig arribar a dalt ,que bé em vaig sentir a l'adonar-me que sí! havia estat capaç.

# data[].attributes.body
Tancar la fila, assegurar que ningú es queda enrera... i de cop... es queda algú dormint en un descans... menys mal que entre tots ens controlem

# data[].attributes.body
El repte anual! L'acollida, el suport, la immillorable companyia, els acudits dolents, el caldo calentó, la sortida de Sol i la xocolata... Boníssima xocolata!
Per cert, soc jo o el tram de Vacarisses és etern?

# data[].attributes.headline
Els “entrenaments” per preparar la Pujada. Els sopars compartits a Sabadell. La companyia, la conversa, els riures, el patiment, el silenci… compartit amb els amics, fills, companys de feina, alumnes, pares… El camí, al principi desconegut, i amb els anys fet nostre. La gran feina de la intendència i els ànims. La lluna que ens ha acompanyat. La llum de l’albada oferint-nos la silueta de la Muntanya. L’emoció d’arribar a dalt i trobar-nos tots als peus de la figura de Don Bosco. Una gran experiència!

# data[].attributes.subject
Els “entrenaments” per preparar la Pujada. Els sopars compartits a Sabadell. La companyia, la conversa, els riures, el patiment, el silenci… compartit amb els amics, fills, companys de feina, alumnes, pares… El camí, al principi desconegut, i amb els anys fet nostre. La gran feina de la intendència i els ànims. La lluna que ens ha acompanyat. La llum de l’albada oferint-nos la silueta de la Muntanya. L’emoció d’arribar a dalt i trobar-nos tots als peus de la figura de Don Bosco. Una gran experiència!

# data[].attributes.headline
Compartir estones amb gent que només et trobes a la pujada. Parlar de tot i res amb els amics i cantar i que ens expliquin cada any els mateixos acudits. És un dels millors dies de l'any! :)

# data[].attributes.subject
Compartir estones amb gent que només et trobes a la pujada. Parlar de tot i res amb els amics i cantar i que ens expliquin cada any els mateixos acudits. És un dels millors dies de l'any! :)

# data[].attributes.body
Arribar a Montserrat amb intendència a les sis del matí quan no hi ha ningú... No té preu, espectacular. Es respira una pau que et renova l'energia!

# data[].attributes.body
Aquesta nit passada era la nit dels acudits del Dani, dels del Julián, de les cançons, de les germanes Puiguriguer i amigues (parlo de mare, germana i amigues, eh!!!) cantant, de la samarreta de color diferent cada any, dels entrepans de nutela, de la família Calduki, de les fotos del Joan dT, del Félix acompanyant nens cap a Terrassa amb els FGC i l'endemà amb el bus, del suport de les mestres d'infantil i de la Pepi, de tots aquells nois i noies, pares i mares, profes i exalumnes... que sortint de l'escola enfilaven camí cap Montserrat, de les escombres, de la primera vista de Montserrat amb la 1a llum del dia, de la currua de llumetes dels frontals en fila índia durant la nit, de la retrobada amb els incondicionals de la pujada, de somriures i abraçades, de tantes i tantes anècdotes que han convertit la pujada en quelcom màgic. Una MÀGIA que la Covid ha suspès enguany pero que tornarà amb més força el proper curs! Amb el doble de xocolata a l'arribada!

# data[].attributes.body
Em vaig quedar sense forces jugant a futbol amb els amics i amigues als Salesians de Terrassa, sort del meu pare i de les pauses per prendre brou, sinó no hagués arribat al final.

# data[].attributes.body
Un viatge increïble, totalment recomanable !!

# data[].attributes.body
Les converses de matinada amb persones amb qui fa temps que no parles, les que veus cada dia... xerrar de tot i de res per allunyar la son i la il·lusió que fa quan ja comences a veure la muntanya mentre es va fent de dia.

# data[].attributes.body
Quan creus que ja no pots més i arriba l'hora de la xocolata calenta.😂💪🏼💪🏼💪🏼

# data[].attributes.body
Pujar la montanya.... Es va despertant el dia, i de cop els núvols es mouen i tens un paisatge increïble sota teu... Respires profunt... I doncs gràcies de ser-hi un anys més....

# data[].attributes.body
Arribar a Monistrol i veure la carona de la meva filla esperant-me per fer l'últim tram juntes

# data[].attributes.body
L'olor del camí x la nit, parlar amb tothom tingués l'edat q tingués, l'ajut dels companys, la superació de fer un repte impensable fins el moment, l'arribada a dalt, les abraçades. Sens dubte, una experiència única i inoblidable.

# data[].attributes.body
Cuando llegué arriba, acompañando a mi hijo me dije: vale lo has conseguido, pero, una y no más Santo Tomás, hasta que pasó una semana y me dije, el año que viene la vuelvo a hacer....

# data[].attributes.body
Cantar cançons de sèries antigues de dibuixos animats.

# data[].attributes.body
Quan a un amic se li va caure el movil montanya avall ballant, vam trucar al telèfon mitja hora després i se’l va trobar el Jordi Barberan al terra, que era just l’últim de tota la pujada. Ell volia renovar telèfon, intento fallido.

# data[].attributes.body
Explicar els mateixos acudits any rera any i que continuïn fent riure a les diferents generacions.