# data[].attributes.body
No tinc potes i em bellugo

respiro i no tinc pulmons

passo la vida fent voltes

amb un vestit de color.

Tinc cavalls peró no se' m veuen

corro molt i corro poc,

pero si no em donen beguda

no arribo en lloc.

Jo acompanyo al pobre

amb el ríc mai no sóc,

sóc enmig d'una capsa

i al darrera d' un xop.

És dura i no és roca

és rodona i no és pilota

té dit i no té mà

Que sera?

Molt semblant a una cassola

té ales, peró no vola.

# data[].attributes.body
A-  abella: animal que fa mel
B- betis: equip de futbol que vesteix de verd i blanc
D- dormir: descansar
E- europa: continent
F- feliz: persona que esta contenta
S- superdotat: persona molt llesta
U- ulleres: serveix per veure millor
H- hipòcrita- persona bipolar i dolenta
P- pescar: agafar peixos
T- tabasc: salsa molt picant

# data[].attributes.body
Els textos instructius tenen com a finalitat donar les instruccions precises perquè puguem aprendre a fer una cosa seguint, de manera ordenada, tots els passos necessaris.

Característiques dels textos instructius

Estructura ordenada per passos: sovint es presenta en forma esquemàtica i ordenada amb números (1, 2, 3), punts o guions.

Ha de ser esquemàtic i concís. L’esquematisme consisteix a presentar uns continguts destacant-ne les línies principals, mitjançant les paraules imprescindibles. No calen adjectius ornamentals.

Llistat d’elements, peces o ingredients: sovint van acompanyats d’il·lustracions per facilitar-ne la identificació, principalment quan es tracta de màquines o aparells.

Abundància de fórmules instructives: s’agafa…, agafeu…, heu d’agafar…, agafareu…

Il·lustracions o esquemes que complementen les instruccions i les fan més comprensibles.

Recursos lingüístics

Per expressar les instruccions
Forma impersonal: Es col·loquen dues fitxes al mig del tauler…Perífrasis verbals d’obligació: Heu de col·locar… / Cal col·locar…Futur: Col·locareu… / Col·locaràs…– Imperatiu: Col·loca o col·loqueu; obre o obriu, endolla o endolleu…
Per expressar la manera com s’han de fer les accions
Adverbis i locucions adverbials de manera (així, a poc a poc…)Adverbis acabats en –ment- (lentament, ràpidament…)Preposicions + nom. (amb suavitat,  en condicions…)Oracions introduïdes per nexes modals (com, com si, segons, etc.). Exemples: com si féssim beixamel, com per preparar un gratinat…Verbs que, pel seu significat, indiquen manera (agafar, posar, tallar…)Gerundis (procurant que no es talli, vigilant que no es cremi)
Per expressar la finalitat d’una acció
La preposició per a + nom (per a la recollida)Oracions introduïdes per nexes finals (perquè, a fi que, per tal que, etc.). Exemples: perquè reposi, a fi que no faci fals contacte…Per  + infinitiu o locucions finals ( a fi de, per tal de…)Verbs que indiquen finalitat (perseguir, proposar-se, pretendre…)
Per indicar instruments
Podem fer servir les preposicions: per mitjà de, mitjançant, amb… (amb les estisores, amb fil i agulla…)

# data[].attributes.body
L'un és un joc de cartes que consisteix a desfer-se de totes les cartes amb què es comença el joc, que són set, més les que es van “robant” durant la partida. Cada vegada que un jugador no té una carta del color o el número llençat ni un comodí, s'ha de portar una carta del mall. Un jugador només s'allibera d'emportar-se una carta de la maça si té alguna cosa del mateix color o un comodí per llençar. Quan al jugador li queda l'última carta ha de dir: ¡Un!, o serà penalitzat agafant dues cartes més, si és que els seus rivals se n'adonen, és clar.

Guanya el joc qui aconsegueixi sumar 500 punts. Els punts es van sumant al compte de cada jugador quan guanyi una partida, amb la suma de tots els punts de les cartes que s'han quedat els jugadors rivals. Aquesta meta de 500 punts és l'establerta oficialment, però cada grup de jugadors pot establir el topall que li sigui més convenient.

El joc original compta amb un total de 108 cartes i 112 per al llançat el 2005 que porta per nom Uno Spin i que, a diferència de l'original, inclou una ruleta. Avui dia hi ha múltiples versions diferents d'U que poden contenir petits canvis i cartes especials.

Origen de l'u

L'un que avui dia és un joc propietat de la marca Mattel, té el seu origen el 1971. Va ser desenvolupat per Merle Robbins, un barber nord-americà qui el va inventar amb l'ajuda de la seva dona, Marie, i el seu fill i la seva nora, Ray i Kathy Robbins. Les dues parelles van invertir 8.000 dòlars per comercialitzar el joc el 1971. Robbins va vendre els drets del joc el 1972 per uns 50.000 dòlars i 10 cèntims per joc, segons va publicar el New York Times al seu obituari el 1984. Robbins va morir a l'edat de 72 anys.

Les cartes de l'un

L'un té un mall o baralla de cartes amb característiques diferents dels cartes espanyols o anglesos. En joc de l'u conté dos tipus de cartes: les normals i les especials o comodins.

1. Les cartes normals de l'u són de quatre colors: Blau, Vermell, Verd i Groc. Cada color té cartes numèriques del 0 al 9 (dues de cadascuna, tret del zero que ve només una vegada per cada color).

2. Les cartes especials permeten alterar el flux normal del joc mitjançant certes accions. Aquestes cartes són:

- Carta Reversa, que canvia el sentit del joc

- Carta Salta, que salta el torn del següent jugador

- Carta Presa 2, que obliga el jugador següent a robar 2 cartes

- Comodí de Color, que permet canviar el color per a la jugada següent

- Carta Comodí Presa 4, fa que el jugador següent hagi de robar quatre cartes de la maça. Però aquesta carta només es pot jugar quan és l'única opció que et queda. Si la uses tenint alternativa hi ha una penalització de quatre cartes.

Entre les coses que cal tenir en compte respecte de les cartes especials és que els seus efectes són acumulatius. És a dir, si un llença una carta Presa 2, el jugador següent pot, al seu torn, llençar una altra del mateix tipus. Així, ell es lliura de l'efecte i ho passa al jugador següent, però duplicat, per la qual cosa aquest no robarà 2, sinó 4 cartes. Es poden agafar fins a 20 cartes de la maça.

Les cartes Reversa, Carta Salta, i Presa 2 estan sotmeses a la regla de la coincidència per color, és a dir, només poden ser jugades en el cas que coincideixin amb el color de la carta jugada abans.

Per la seva banda, passa el contrari amb les cartes Comodí de Color i Comodí Presa 4, que no estan identificades per colors, són negres. D'aquesta manera, poden ser jugades sigui quin sigui el color de la carta anterior que estigui sobre la taula.

Un cop finalitzada la partida, arriba l'hora de fer el recompte dels punts amb què ens hem quedat. Aquests són els punts que generen les cartes de l'u.

Cartes comunes: La mateixa quantitat de punts que el número de la carta.

Cartes especials o dacció:

Carta reversa: 20 punts

Carta Salta:20 punts

Carta Presa 2: 20 punts

Comodí de Color: 50 punts

Carta Comodí Presa 4: 50 punts

Com jugar a un

Cal conèixer algunes normes per poder jugar a un.

1. Quan s'obre el joc, si just la primera carta és un Presa Dos, qui arrenca s'haurà de portar dues cartes de la maça i després descartar-se una del mateix color.

2. Les cartes especials Canvi de Sentit es poden llençar quan són del color que s'està jugant. O també es pot llençar una carta de retorn davant una altra carta de retorn que ens han llençat.

3. Les cartes especials de bloqueig o Perd el Torn, només es poden llençar contra una carta del mateix color, i indica que el company que ens segueix perd el torn i juga el competidor següent.

4. Les 4 cartes especials Canvi de Color Presa Quatre són les grans estrelles del joc, les que moltes vegades defineixen la partida. Justament perquè canvien el color cap al color que nosaltres necessitem, però obliga el següent jugador a robar quatre cartes de la maça.

5. Si en repartir les cartes al començament d'una partida la primera carta que es gira és una +4, aquest és l'únic cas en el

# data[].attributes.body
Ingredients

230 gr. farina força

20gr. ó 3 cullarades d'oli d'oliva

20gr. llevat premsat

5gr. sal

10gr. sucre

130gr. aigua tèbia

Elaboració

Com sempre, si teniu amassadora molt millor, acabarem abans, però si no, a mà. Cap problema.

Posar la farina, la sal i l'oli en el recipient.

A banda, barrejar l'aigua amb el sucre i el llevat i diluir-ho bé.

Barrejar-ho tot plegat fins que tingui el tacte de massa.

De vegades, depen de l'època de l'any i de la temperatura ambient, requereix una mica més de farina o d'aigua. Això ho sabreu quan tingueu fetes unes cuantes masses.

Ja la tenim apunt. Farem dues boletes i les deixarem reposar 5 minuts per què perdin el nervi i es deixin estirar bé.

Ara, estirarem la massa amb un corró. Mireu com s'han de posar les mans per utilitzar el corró.....heu de fer treballar la part interna del dit gros....no poseu les mans obertes per què no tindreu control en la pressió.

Estireu-la com podeu. Intenteu donar-li forma rodona....però no us preocupeu si no queda del tot bé. La elasticitat farà que ella soleta vagi agafant forma.

Li doneu la volta i aneu tirant farina per què no s'engaxi.

Tirarem un pols de farina en la safata del forn. Aquestes rodones estàn molt bé...les podeu comprar en els "xinos".

Extenem la massa en la safata i (si volem) retallem el sobrant.

Ara hem de decidir si volem la massa fina o gruixuda. Es tàn fàcil com deixar pujar la massa o no.

A mi m'acostumo a agradar fina, per tant, li poso els ingredients tot seguit.

Però si la voleu fer pujar, us recomano la lectura del consell "Com accelerar el procès de fermentació del Llevat".

Jo compro un tomàquet especial per a pizzes al supermercat BonPreu. És un tomàquet fregit normal però incorpora espècies com orenga i alfàbrega.

Extenem el tomàquet.

Utilitzarem ingredients naturals, com ceba tendre, pernil dolç, formatge parmesà, pebrot, pernil ibèric, etc...

En una he posat una base de pernil dolç....i tonyina (2 llaunetes petites).

En l'altre pizza, la que serà barbacoa, he posat pernil dolç, pebrot verd i ceba.

Utilitzo la salsa barbacoa Heinz que, pel meu gust, és la millor. Tirarem uns rajolins per sobre.

Acabarem aquesta pizza posant una mica de pernil del país o ibèric, uns trocets de formatge parmesà i barreja de tres formatges.

Una mica d'oli....i orenga.

L'altre l'he acabat amb unes anxoves i barreja de formatges, i molt orenga, clar.

Ja les tenim apunt. Ara escalfarem el forn a 190º/200º graus.

Es millor coure-les per separat. En 15 minuts estaràn fetes.

La de barbacoa ja la tenim feta.

Jo tinc fet un oli picant especial per a les pizzes....que està fet amb oli d'oliva, unes boletes de pebre, bitxo/caiena, llorer, romaní, farigola i pebre vermell. Això si, l'heu de deixar reposar molt de temps....si són 3 mesos millor.

Voleu tastar-la?

Aquesta és la de tonyina amb anxoves.

Per cert , que si voleu, les podeu fer quadrades.

Aquesta la vaig fer meitat pernil, anxoves i tomàquet i l'altre meitat de pollastre marinat i ceba.

Bon Profit !!!

# data[].attributes.body
MATERIAL:.- Un mocador, cartolina…
DESENVOLUPAMENT:Es divideix el grup en dos equips, que es situen en fila un davant l'altre, encarats.Els jugadors de cada equip s'han de numerar.A la zona mitja s'hi posa un jugador neutral sostenint un mocador.Aquest jugador va "cantant " en veu alta un número i els jugadors de cada equip alsque correspongui han d'anar, agafar el mocador i portar-lo al seu lloc sense ser atrapat per l'altre jugador. Si ho aconsegueix guanya un punt.Si l'agafen abans d'arribar al seu camp propi o travessa la línia central sense que l'altre hagi agafat el mocador el punt és pel contrari.REGLES:No es pot passar a camp contrari si l'altre jugador no ha agafat el mocador.Es pot amagar agafar el mocador i provocar que el company trepitgi la línia central.VARIANTS:.- Es pot jugar a un número de punts, a un temps determinat, fins a eliminar tots els jugadors d'un equip….- Si es juga fins a eliminar un equip sencer, els que van quedant es reparteixen els números dels companys eliminats.