# data[].attributes.headline
ר' יהודה הלוי קורא במגילת העצמאות.

# data[].attributes.subject
ר' יהודה הלוי קורא במגילת העצמאות.

# data[].attributes.body
אוהב - "ולא חדל מתפילה ומתקווה לשוב לארצו". זה נכון. הנה ראו כמה שירים כתבתי על כך. לא אוהב - "השואה שהתחוללה על עם ישראל... הוכרעו לטבח מליונים" - מה? זה מה שקרה? זו התוצאה של הישארותינו בספרד ובאירופה?

# data[].attributes.body
אני מאוד נרגש ומאושר על כך שסוף סוף תוקם מדינה יהודית בארץ ישראל. אני וכל העם שלי חוזר סוף סוף למולדתו. התפילות שלי הצליחו!

אולי היה חסר לו קצת צביון דתי, אלוהי.

# data[].attributes.headline
שה להאמין, אבל שלושה ש

# data[].attributes.body
שה להאמין, אבל שלושה שבועות לפני הכרזת המדינה לא היה נוסח למגילת העצמאות, לא היה ברור האם תהיה בכלל הכרזה על הקמת המדינה ומתי היא תתבצע. אפילו השם של המדינה נקבע כמעט בדקה ה-90, על ידי בן גוריון, לאחר שפסל הצעות כגון "ארץ ישראל", "ציון", "יהודה" ו"עֵבֶר".

# data[].attributes.body
בארץ ישראל קם העם היהודי ומכאן מתחיל סיפורו של עם וסיפורם של יחידים השותפים לבנייה של מדינה ושותפים למורשת שלמה המושתתת על הקודש, התנ,ך וההסטוריה היהודית. יהודי כל התפוצות מוזמנים להרגיש חיבורי מולדת בעקבות היבור לעם ולמורשת גם אם גדלו במזרח/במערב או בצפון

# data[].attributes.body
הציטוט אודות מגילת העצמאות כי: ״שינה את הטקסט מנוסח משפטי לנוסח טקסי וחגיגי, בדומה לנאומים היסטוריים בתנ"ך.״ לרוחי. בודאי שהקמת מדינה לעם היהודי, בית סוף כל סוף, הוא סיבה לחגיגה ולאושר. לפיכך, כמו שיר וכל יצירת אמנות, מילותיה של מגילת העצמאות צריכות היו להעביר מסר זה: אושר עילאי ותחושת ניצחון. כמה שנים חיכיתי לרגע כזה, לרגע בו עמי יזכה לבית אמיתי, להגנה ותחושת שייכות ושותפות כמו זו. בוודאי שטקסט זה, יצירה זו, היו זכאיים לנוסח טקסי וחגיגי: זהו רגע של אושר, רגע הולדתה של מדינת ישראל, הבית שלנו.

# data[].attributes.body
ציטוט אהוב: "ארץ ישראל היא מולדת העם היהודי, שבה נוצרה תרבותו הרוחנית, הדתית והלאומית." משפט זה מהדהד את כל אשר כתבתי ושרתי על קשרנו האינסופי לארץ הקודש.

ציטוט מעורר שאלות: "מדינת ישראל תהיה פתוחה לעליית כל יהודי." אמנם אני שמח על פתיחת שערי הארץ לכל יהודי, אך אני תוהה כיצד נוכל לשלב את העולים החדשים בחברה הישראלית תוך שמירה על זהותנו הייחודית.

הסבר הבחירה:

הציטוט האהוב: המשפט הזה מבטא את הקשר ההיסטורי והרוחני העמוק בין העם היהודי לארץ ישראל, רעיון מרכזי ביצירתו של רבי יהודה הלוי.

הציטוט המעורר שאלות: בעוד שרבי יהודה הלוי היה חולם על איסוף הגולה, הוא היה מודע גם למורכבות של קליטת קבוצות מגוונות של יהודים בארץ ישראל. החשש שלו הוא שהדמוקרטיה עלולה לפגוע בייחודיות היהודית של המדינה.

# data[].attributes.headline
מעריכה שריה"ל לא היה מ

# data[].attributes.body
מעריכה שריה"ל לא היה מתחבר למשפט הבא :ב-29 בנובמבר 1947 קיבלה עצרת האומות המאוחדות החלטה המחייבת הקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל; העצרת תבעה מאת תושבי ארץ-ישראל לאחוז בעצמם בכל הצעדים הנדרשים מצדם הם לביצוע ההחלטה. הכרה זו של האומות המאוחדות בזכות העם היהודי להקים את מדינתו אינה ניתנת להפקעה. הוא היה רוצה להוסיף שלא הכרת האומות המאוחדות היא נותנת לנו את הזכות עלה ארץ, אלא ההבטחה הנציחת של ה' לאברהם בברית ביןה הבתרים

# data[].attributes.headline
דעתו של ר' יהודה הלוי על מגילת העצמאות

# data[].attributes.subject
דעתו של ר' יהודה הלוי על מגילת העצמאות

# data[].attributes.body
משהו מוזר קורה בעולם. אני מרגיש ממש כאילו קפצתי לעולם אחר, שנים רבות קדימה. אני שמח שהחיבור הטבעי והתנכי לא"י עודו נשמר ושהוא מרכיב מרכזי בבחירת העם היהודי בחיפושיו אחר מדינה. זהו ניצחו ןעמוק, ניצחון הרוח האלוהית - איחוד העם היהודי תחת אדמת אברהם אבינו.. מרגש ביותר. אבל נראה בטקסט הזה שיש עוד כל מיני אנשים שאותם יש לרצות. אני מרגיש נבגד מדור העתיד. אחרי הקשיים שעבר העם היהודי באלפיים שנות גלות, והיהדות - האמונה באלוהים שנשמרה בזכות העם הזה, הדבק, הקנאי. אחרי כל זה, אני מרגיש שיש מגמה של זניחת הדרך האלוהית, הדרך שהיא רק שלנו, היהודים! הכיוון הוא כיוון גלובלי, וזה בדיוק המקום ממנו אנחנו מנסים לצאת (בתקופה שלי) - אלא איחוד של העם היהודי עם אדמתו ושמירה על קדושת ואלוהיותו.

לְאַחַר שֶׁהֻגְלָה הָעָם מֵאַרְצוֹ בְּכֹחַ הַזְּרוֹעַ שָׁמַר לָהּ אֱמוּנִים בְּכָל אַרְצוֹת פְּזוּרָיו, וְלֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית. - ציטוט שאני מתחבר אליו באופן אישי ושמח שמה שבער בי בער בעוד אחים.

וְאֻשְּׁרָה בַּמַּנְדָּט מִטַּעַם חֶבֶר הַלְּאֻמִּים, אֲשֶׁר נָתַן בִּמְיֻחָד תֹּקֶף בֵּין-לְאֻמִּי לַקֶּשֶׁר הַהִיסְטוֹרִי, - אנחנו לא צריכים איור מאף גורם חיצוני. ליבנו, הוא הגורם המאשר את ההכרח שנהיה בציון.

# data[].attributes.body
״וּבַדּוֹרוֹת הָאַחֲרוֹנִים שָׁבוּ לְאַרְצָם בַּהֲמוֹנִים, וַחֲלוּצִים, מַעְפִּילִים וּמָגִנִּים הִפְרִיחוּ נְשַׁמּוֹת, הֶחֱיוּ שְׂפָתָם הָעִבְרִית, בָּנוּ כְּפָרִים וְעָרִים, וְהֵקִימוּ יִשּׁוּב גָּדֵל וְהוֹלֵךְ הַשַּׁלִּיט עַל מִשְׁקוֹ וְתַרְבּוּתוֹ, שׁוֹחֵר שָׁלוֹם וּמֵגֵן עַל עַצְמוֹ...״אחי הקדושים והיקרים, נרגשונפעםאנוכי לללחיותבתקופה זו,ולהיותשותףועדלניסים החיים המתרחשים כאן. נרגשונפעםאנוכי לחיותבתקופהקד

# data[].attributes.headline
יהודה והמגילה (איתמר לוי)

# data[].attributes.subject
יהודה והמגילה (איתמר לוי)

# data[].attributes.body
יהודה הלוי ודאי היה מתחבר לפסקה השנייה בהכרזה.

יתכן שהיה מעונין במדינה בעלת צביון דתי יותר (ברוח המאה ה-12) והיה מסתייג מאי הופעת המילה "אלוהים".

# data[].attributes.headline
מתוך בטחון בצור ישראל - בטחון שהתיר לנו את כבלי ערב. שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו - אכן מפוזרים במערב, אך מקווים למזרח. ובה הוריש לעולם את ספר הספרים הנצחי - ומן הפרח הזה יצאו פירות תורה שבעל פה כולה. 

# data[].attributes.subject
מתוך בטחון בצור ישראל - בטחון שהתיר לנו את כבלי ערב. שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו - אכן מפוזרים במערב, אך מקווים למזרח. ובה הוריש לעולם את ספר הספרים הנצחי - ומן הפרח הזה יצאו פירות תורה שבעל פה כולה. 

# data[].attributes.body
מתקשה להאמין שלאחר מאות שנים מכתיבת שירי "ליבי במזרח" זה סוף סוף קרה! יש לנו מדינה לעם היהודי, מה היינו צריכים לעבוד כדי שזה יקרה!?!?!? כמה סבל, כמה זוועות, האם זה לצמיתות? המדינה שלנו תהיה שלנו לעד? לא נתגעגע עוד? לא נפחד?

התרגשתי במיוחד מהמשפט הבא: "ולא חדל מתפילה ומתקווה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חרותו המדינית".

# data[].attributes.headline
ריהל מוסיף לחרות

# data[].attributes.subject
ריהל מוסיף לחרות

# data[].attributes.body
וְלֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית -

חירות מהותית לאדם מאמין שזוכה לממש כמיהתו לארץ שהובטחה לו, לממש תשוקתו באדמת הקודש

# data[].attributes.body
כמה נשמות כבר הופרחו למען ארץ ישראל, וכמה עוד יופרחו? האם הנשמה היא כפרח, וסופה לקמול בשמש הישראלית החמה, אל מול אויבים ומרצחים? האם הנשמה היא כבלון, המופרחת אל השמיים בעוז תרועת הניצחון וביגון הפסד? האם הפרחנו השממה, או שמא היא הפריחה אותנו?

# data[].attributes.body
הלב שלי מתפוצץ מאושר כי אני לא מאמין שזה סוף סוף קרה. המדינה שלנו שאנחנו יכולים לחיות בה בחופשיות.

# data[].attributes.headline
רבי יהודה הלוי ומגילת העצמאות

# data[].attributes.subject
רבי יהודה הלוי ומגילת העצמאות

# data[].attributes.body
אני מאמינה שרבי יהודה הלוי היה אוהב את השימוש ב"נרטיב ההיסטורי של זיקת העם היהודי לארץ ישראל", עם שהוגלה למשך 200 שנה אך מעולם לא איבד את רצונו לחזור אליה ואת הקשר החזק אליה.
גם זכותו של העם היהודי למדינה מוצגת בהכרזת העצמאות כזכותו הטבעית של העם היהודי לחזור לארצו.לאחר שהוגלה העם מארצו בכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו, ולא חדל מתפילה ומתקוה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חירותו המדינית- מבטא במדויק את רצונו של ריה"ל המובע בשיר.
אני משערת שהוא היה מעדיף למצוא במסמך זה יותר אזכורים תנכיים ופחות ניסוח רשמי- משפטי.

# data[].attributes.body
מאות בשנים חיכיתי כמו רבים מידידיי לרגע הזה, בו אוכל לחדש ימיי כקדם.

לא אוהב - העדר אזכורו של אלוהים.

מה שנתן לי תקווה כל ימיי, היה הוא, השוכן במרומים. כל יהודי חי ונושם את אלוהינו, אלוהי אברהם, יצחק ויעקב.

# data[].attributes.headline
ריה"ל - סיון

# data[].attributes.subject
ריה"ל - סיון

# data[].attributes.body
אני, רבי יהודה הלוי, נרגש מהבשורה כי זכינו להכרה במדינה משלנו. עם ישראל סופסוף חוזר לארצו ומקים מדינה אחרי אלפיים שנה שבה חי בגולה. "לאחר שהוגלה העם מארצו בכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו, ולא חדל מתפילה ומתקוה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חירותו המדינית". אולם למרבה הצער גיליתי זה עתה כי שמו של אלוהים איננו מוזכר כלל במגילה. הייתכן הדבר? אילולא אלוהים כל זה לא היה קורה. "מתוך בטחון בצור ישראל".

# data[].attributes.headline
ריה"ל - סיגל

# data[].attributes.subject
ריה"ל - סיגל

# data[].attributes.body
"לאחר שהוגלה מארצו בכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו ולא חדלו מתפילה ומתקווה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חרותו המדינית".
טוב, ומה עם חרותו הדתית. בעצם - הייתה לי כזאת בספרד. אמנם לא תמיד, אמנם אנחנו יודעים איך הסיפור הסתיים, אבל לא לשווא קראו לתקופה שלי תור הזהב. ולמרות זאת אני רוצה להגיע הביתה וזה לא כאן בספרד. הרצון שלי אינו מדיני כי אם דתי ואני הולך לעלות על ספינה בדרך לציון. מי יודע אם אגיע...

# data[].attributes.body
"וְלֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ "
זוהי בדיוק תפילתי, לשוב לארצי, לארץ מולדת עמי.
אך מה זה אומר "לְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית"? איזו חירות? האם המדינה לא תהיה כפופה לאומות אחרות? מה גלום בערך "דמוקרטית"? השיבה לארץ כוללת בתוכה מושגים חדשים שאני לא מכיר. יש משהו רגיל בגלות, עליה לארץ היא שלב חדש. ואף מפחיד.

נושא
"וְלֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ "
זוהי בדיוק תפילתי, לשוב לארצי, לארץ מולדת עמי.
אך מה זה אומר "לְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית"? איזו חירות? האם המדינה לא תהיה כפופה לאומות אחרות? מה גלום בערך "דמוקרטית"? השיבה לארץ כוללת בתוכה מושגים חדשים שאני לא מכיר. יש משהו רגיל בגלות, עליה לארץ היא שלב חדש. ואף מפחיד.

# data[].attributes.headline
כשכתבתי שהגאולה תגיע

# data[].attributes.body
כשכתבתי שהגאולה תגיע כאשר יכספו אליה ישראל תכלית הכוסף התכוונתי לזה. לראות יהודים בכל הגילאים עומדים יחד מרוגשים ואחרי 2000 שנה מגשימים את החלום. כל חיי האמנתי, צאצאיי האמינו, ולא אפסה תקווה. והנה הגעתם. בארץ ישראל קם העם היהודי. הוא היה עוד לפני כן, אבל עכשיו הוא קם. קם מעפר, התעורר, עלה, פעל והגשים חלום

# data[].attributes.headline
אני גונב רעיון לקובי אוז

# data[].attributes.subject
אני גונב רעיון לקובי אוז

# data[].attributes.body
בחיי, אם הייתי יודע שלשם זה יגיע לא יודע אם הייתי כותב את השיר שלי. כשהתגעגעתי לארץ ישראל, התגעגעתי לשכינה, לתחושת שכל אבותי הולכים איתי ברחבי ירושלים, חברון, הגליל והכינרת. והנה, מה קיבלתי, סתם. מדינה. מקום שנועד לחיים של אנשים. למה אתגעגע אם אגור בציון, אותה ארץ ישראל, מדינת ישראל? אולי לגעגועים.

# data[].attributes.headline
ניסי ניסים, קרה הבלת

# data[].attributes.body
ניסי ניסים, קרה הבלתי ייאמן, זה חלום? זו מציאות? סוף סוף הלב יוכל לחזור למקומו הפיזי - רוחני המדויק ביותר. הכיסופים האינסופיים, הגעגוע והערגה לציון, לאדמת הארץ... הגלות הייתה נראת אינסופית, כמעט כמו התפילות לשיבת ציון. מסתבר, שלא משנה מה, תמיד יש אור בקצה המנהרה, ואל לנו לחדול להאמין. קורים הרבה ניסים, למאמין...

# data[].attributes.body
מה שאהבתי מדינה ישראל פתוחה לעליה יהודית ולא אהבתי העדר התייחסות ליהדות ..

# data[].attributes.body
מדינת ישראל תהא פתוחה לעליה יהודית ולקיבוץ גלויות - יש בכך שמחה גדולה, הקלה. אין יותר תירוצים. עכשיו אין שום דבר שמונע ממני לעשות את הצעד ולעלות לארץ ישראל בבטחה.

# data[].attributes.body
בְּאֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל קָם הָעָם הַיְּהוּדִי.
אני לא אוהב את המשפט הזה. העם היהודי קם עוד לפני רבבות בשנים. ארץ ישראל היא ערך בפני עצמו אבל לא זה שמעמיד בסימן שאלה את זכות הקיום של העם היהודי.

# data[].attributes.headline
אני לא מאמין, אחרי 2000 שנה סוף סוף זה קרה, יש לנו מדינה משלנו. כמה מרגש היה לקרוא את הביטוי "לֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית" הציטוט הזה מתאר בדיוק את ההרגשה שלי. מעולם לא הפסקתי להתפלל ולקוות לחזור לארצנו.

# data[].attributes.subject
אני לא מאמין, אחרי 2000 שנה סוף סוף זה קרה, יש לנו מדינה משלנו. כמה מרגש היה לקרוא את הביטוי "לֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית" הציטוט הזה מתאר בדיוק את ההרגשה שלי. מעולם לא הפסקתי להתפלל ולקוות לחזור לארצנו.

# data[].attributes.body
יחד עם זאת קשה לי לחשוב על המחיר הכבד ששילם עמינו על שנות הגלות, המשפט הנוראי "אֵרִית הַפְּלֵיטָה שֶׁנִּצְּלָה מֵהַטֶּבַח הַנָּאצִי הָאָיֹם בְּאֵירוֹפָּה וִיהוּדֵי אֲרָצוֹת אֲחֵרוֹת..." רק מראה ומחדד מחדש כמה חשובה המדינה הזאת לעם שלנו ומה קרה לנו כשלא הייתה לנו מדינה. לכן חשוב לשמור עליה ולהגן עליה.

# data[].attributes.headline
מניחה שר' יהודה הלוי היה מתרגש מאוד מהמשפטים הראשונים של המגילה ובעיקר שמה "מגילת העצמאות", ומזדהה עם תאור עיצוב דמות העם  והגלות  שהינה חלק מדמותו: מְגִלַּת הָעַצְמָאוּת בְּאֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל קָם הָעָם הַיְּהוּדִי, בָּהּ עֻצְּבָה דְּמוּתוֹ הָרוּחָנִית, הַדָּתִית וְהַמְּדִינִית, בָּהּ חַי חַיֵּי קוֹמְמִיּוּת מַמְלַכְתִּית, בָּהּ יָצַר נִכְסֵי תַּרְבּוּת לְאֻמִּיִּים וּכְלָל-אֱנוֹשִׁיִּים וְהוֹרִישׁ לָעוֹלָם כֻּלּוֹ אֶת סֵפֶר הַסְּפָרִים הַנִּצְחִי.לְאַחַר שֶׁהֻגְלָה הָעָם מֵאַרְצוֹ בְּכֹחַ הַזְּרוֹעַ שָׁמַר לָהּ אֱמוּנִים בְּכָל אַרְצוֹת פְּזוּרָיו, וְלֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית.

# data[].attributes.subject
מניחה שר' יהודה הלוי היה מתרגש מאוד מהמשפטים הראשונים של המגילה ובעיקר שמה "מגילת העצמאות", ומזדהה עם תאור עיצוב דמות העם  והגלות  שהינה חלק מדמותו: מְגִלַּת הָעַצְמָאוּת בְּאֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל קָם הָעָם הַיְּהוּדִי, בָּהּ עֻצְּבָה דְּמוּתוֹ הָרוּחָנִית, הַדָּתִית וְהַמְּדִינִית, בָּהּ חַי חַיֵּי קוֹמְמִיּוּת מַמְלַכְתִּית, בָּהּ יָצַר נִכְסֵי תַּרְבּוּת לְאֻמִּיִּים וּכְלָל-אֱנוֹשִׁיִּים וְהוֹרִישׁ לָעוֹלָם כֻּלּוֹ אֶת סֵפֶר הַסְּפָרִים הַנִּצְחִי.לְאַחַר שֶׁהֻגְלָה הָעָם מֵאַרְצוֹ בְּכֹחַ הַזְּרוֹעַ שָׁמַר לָהּ אֱמוּנִים בְּכָל אַרְצוֹת פְּזוּרָיו, וְלֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית.

# data[].attributes.body
הַשּׁוֹאָה שֶׁנַּתְחוֹלְלַה עַל עַם יִשְׂרָאֵל בַּזְּמַן הָאַחֲרוֹן, בָּהּ הֻכְרְעוּ לַטֶּבַח מִילְיוֹנִים יְהוּדִים בְּאֵירוֹפָּה, הוֹכִיחָה מֵחָדָשׁ בַּעֲלִיל אֶת הַהֶכְרֵחַ בְּפִתְרוֹן בְּעָיַת הָעָם הַיְּהוּדִי מְחֻסַּר הַמּוֹלֶדֶת וְהָעַצְמָאוּת עַל-יְדֵי חִדּוּשׁ הַמְּדִינָה הַיְּהוּדִית בְּאֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר תִּפְתַּח לִרְוָחָה אֶת שַׁעֲרֵי הַמּוֹלֶדֶת לְכָל יְהוּדִי וְתַעֲנִיק לָעָם הַיְּהוּדִי מַעֲמָד שֶׁל אֻמָּה שְׁוַת-זְכֻיּוֹת בְּתוֹךְ מִשְׁפַּחַת הָעַמִּים. - מיחה שהיה מקונן רבות על היהודים הרבים שהיו צריכים לשלם בדמם בכדי לקנות לצאצאיהם עצמאות חופש וביטחון

# data[].attributes.headline
"לאחר שהוגלה העם מארצו בכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו, ולא חדל מתפילה ומתקוה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חירותו המדינית" - הלוואי והייתי יכול להביא יחד איתי את כל הדורות, למודי הסבל והגעגועים, והיינו יכולים יחד להעיד עדות עולם על שורות אלו. מעולם לא חדלנו מתפילה ומעולם לא חדלנו מתקווה, גם כשהיא נראתה רחוקה מאוד מאוד.

# data[].attributes.subject
"לאחר שהוגלה העם מארצו בכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו, ולא חדל מתפילה ומתקוה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חירותו המדינית" - הלוואי והייתי יכול להביא יחד איתי את כל הדורות, למודי הסבל והגעגועים, והיינו יכולים יחד להעיד עדות עולם על שורות אלו. מעולם לא חדלנו מתפילה ומעולם לא חדלנו מתקווה, גם כשהיא נראתה רחוקה מאוד מאוד.

# data[].attributes.body
"נתכנס הקונגרס הציוני לקול קריאתו של הוגה חזון המדינה היהודית תיאודור הרצל" את האיש הזה לא  פגשתי אך כבר אני אוהב אותו אהבה גדולה. ובכל זאת, תהה גדולתו אשר תהה, לא הוא היה הראשון שחזה. היה הוא נצר אחד לעם שלם של אנשי חזון שמעולם לא אבד להם.

# data[].attributes.body
לְפִיכָךְ נִתְכַּנַּסְנוּ, אָנוּ חַבְרֵי מוֹעֶצֶת הָעָם, נְצִיגֵי הַיִּשּׁוּב הָעִבְרִי וְהַתְּנוּעָה הַצִּיּוֹנִית, בְּיוֹם סִיּוּם הַמַּנְדָּט הַבְּרִיטִי עַל אֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל, וּבְתֹקֶף זְכוּתֵנוּ הַטִּבְעִית וְהַהִיסְטוֹרִית וְעַל יְסוֹד הַחְלָטַת עֲצֶרֶת הָאֻמּוֹת הַמְּאֻחָדוֹת אָנוּ מַכְרִיזִים בָּזֹאת עַל הֲקָמַת מְדִינָה יְהוּדִית בְּאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, הִיא מְדִינַת יִשְׂרָאֵל.

מצד אחד, מכריזים על הקמת מדינת ישראל בארץ ישראל שזה הרגע לו חיכנו שנים בגלות. זהו רגע שיא שבו העם היהודי מכריז עצמאות בארצו אך בתוך כל זאת היסוד עליו נשענת ההכרזה היא "החלטת האומות המאוחדות". אני חושבת שרבי יהודה היה פחות מתחבר ליסוד זה והיה מעדיף שיסוד ההכרזה ישאר כמו שכבר ציינו "תוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית

# data[].attributes.headline
אוהב לא אוהב

# data[].attributes.subject
אוהב לא אוהב

# data[].attributes.body
אוהב - "בה חי חיי קוממיות ממלכתית". הכמיהה העזה המובעת בשיר לחיים שלמים בהם הרצון לחיות בו הלב מבקש להיות ולקיים בו אורח חיים של עם שחי בארצו מתממש סוף סוף.
לא אוהב - "גם בתוך התקפת הדמים הנערכת עלינו זה חודשים". זכה רבי יהודה הלוי לחיות חיי ביטחון ושגשוג וההבנה שגאולת הארץ תהיה ממקום של כורח בטחוני ולא רק מתוך מקום של רצון רגשי וודאי היה זר לו וכואב להכיר במציאות מעין זו.

# data[].attributes.body
ריהל- מתרגש אני לקרוא את המגילה- זהו הכמיה והכיסופים אליהם כיוונתי, בקרוב ממש אנסה להגיע
לארץ ישראל.
מתוך מגילת העצמאות-
"בְּאֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל קָם הָעָם הַיְּהוּדִי, בָּהּ עֻצְּבָה דְּמוּתוֹ הָרוּחָנִית, הַדָּתִית וְהַמְּדִינִית, בָּהּ חַי חַיֵּי קוֹמְמִיּוּת מַמְלַכְתִּית, בָּהּ יָצַר נִכְסֵי תַּרְבּוּת לְאֻמִּיִּים וּכְלָל-אֱנוֹשִׁיִּים וְהוֹרִישׁ לָעוֹלָם כֻּלּוֹ אֶת סֵפֶר הַסְּפָרִים הַנִּצְחִי."- המשפט שריהל יתחבר איתו.
"תְּקַיֵּם שִׁוְיוֹן זְכֻיּוֹת חֶבְרָתִי וּמְדִינִי גָּמוּר לְכָל אֶזְרָחֶיהָ בְּלִי הֶבְדֵּל דָּת, גֶּזַע וּמִין; תַּבְטִיחַ חֹפֶשׁ דָּת, מַצְפּוּן, לָשׁוֹן, חִנּוּךְ וְתַרְבּוּת;"- משפט שפחות יתחבר אליו.

# data[].attributes.body
לְפִיכָךְ נִתְכַּנַּסְנוּ, אָנוּ חַבְרֵי מוֹעֶצֶת הָעָם, נְצִיגֵי הַיִּשּׁוּב הָעִבְרִי וְהַתְּנוּעָה הַצִּיּוֹנִית, בְּיוֹם סִיּוּם הַמַּנְדָּט הַבְּרִיטִי עַל אֶרֶץ-יִשְׂרָאֵל, וּבְתֹקֶף זְכוּתֵנוּ הַטִּבְעִית וְהַהִיסְטוֹרִית וְעַל יְסוֹד הַחְלָטַת עֲצֶרֶת הָאֻמּוֹת הַמְּאֻחָדוֹת אָנוּ מַכְרִיזִים בָּזֹאת עַל הֲקָמַת מְדִינָה יְהוּדִית בְּאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, הִיא מְדִינַת יִשְׂרָאֵל.

מצד אחד, מכריזים על הקמת מדינת ישראל בארץ ישראל שזה הרגע לו חיכנו שנים בגלות. זהו רגע שיא שבו העם היהודי מכריז עצמאות בארצו אך בתוך כל זאת היסוד עליו נשענת ההכרזה היא "החלטת האומות המאוחדות". אני חושבת שרבי יהודה היה פחות מתחבר ליסוד זה והיה מעדיף שיסוד ההכרזה ישאר כמו שכבר ציינו "תוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית"

# data[].attributes.headline
רבי יהודה הלוי 

# data[].attributes.subject
רבי יהודה הלוי 

# data[].attributes.body
אחרי כל התלאות שעבר העם היהודי - מאז הגלייתו, הפרעות, השואה והנה זכה העם לשוב הביתה - לארץ ישראל מולדתו שניתנה לו מידי הקב"ה בזכות ולא בחסד - מן הראוי שרק בני הדת היהודית יהיו בעלי הזכות על הארץ הזו, מולדת הניתנה לאבות אבותיהם הקדומים.

# data[].attributes.headline
 - דידימשפט מתוך המגילה שריהל היה ממשיך

# data[].attributes.subject
 - דידימשפט מתוך המגילה שריהל היה ממשיך

# data[].attributes.body
אָנוּ קוֹרְאִים אֶל הָעָם הַיְּהוּדִי בְּכָל הַתְּפוּצוֹת לְהִתְלַכֵּד סְבִיב הַיִּשּׁוּב בַּעֲלִיָּה וּבְבִנְיָן וְלַעֲמֹד לִימִינוֹ בַּמַּעֲרָכָה הַגְּדוֹלָה עַל הַגְשָׁמַת שְׁאִיפַת הַדּוֹרוֹת לִגְאֻלַּת יִשְׂרָאֵל. - ווריה"ל ממשיך: כי כוחי במותניי ורגשותיי מפעמים, בראותי חזון נביאינו עולה ומפציע כשחר הימים
בא ומפתיע בחזיון עננים, את קיבוץ בנינו לבית האלוהים.

# data[].attributes.body
בלבי שמחה גדולה. תפילותינו מתגשמות. ליבנו וגופנו במזרח. בליבנו נודה לקב"ה על האפשרות לשוב לארץ לה פיללנו ולבנות בה בנין ומקדש. בגופנו נושיט יד לשלום ולשכנות טובה מתוך רצון ותקווה לבנות כאן בית לעם היהודי.

# data[].attributes.headline
אוהב לא אוהב

# data[].attributes.subject
אוהב לא אוהב

# data[].attributes.body
אוהב- מדינת ישראל תהיה פתוחה לעליה יהודית וקיבוץ  גלויות עפי חזונם של נביאי ישראל. בכך מבטא את הידיעה שיש מקום עבורו ועבור כל יהודי העולם.
לא אוהב- אולי העדר ההתייחסות ליהדות המזרח.

# data[].attributes.headline
תגובות של ריה"ל 

# data[].attributes.subject
תגובות של ריה"ל 

# data[].attributes.body
משפט שהיה אוהב: אָנוּ קוֹרְאִים אֶל הָעָם הַיְּהוּדִי בְּכָל הַתְּפוּצוֹת לְהִתְלַכֵּד סְבִיב הַיִּשּׁוּב בַּעֲלִיָּה וּבְבִנְיָן וְלַעֲמֹד לִימִינוֹ בַּמַּעֲרָכָה הַגְּדוֹלָה עַל הַגְשָׁמַת שְׁאִיפַת הַדּוֹרוֹת לִגְאֻלַּת יִשְׂרָאֵל. - הרי הוא עצמו חפץ לעלות לארץ ולהתיישב בה.

משפט שלא היה אוהב - מתּוֹךְ קֶשֶׁר הִיסְטוֹרִי וּמָסָרְתִּי זֶה חָתְרוּ הַיְּהוּדִים בְּכָל דּוֹר לָשׁוּב וּלְהֵאָחֵז בְּמוֹלַדְתָּם הָעַתִּיקָה; וּבַדּוֹרוֹת הָאַחֲרוֹנִים שָׁבוּ לְאַרְצָם בַּהֲמוֹנִים, וַחֲלוּצִים, מַעְפִּילִים וּמָגִנִּים הִפְרִיחוּ נְשַׁמּוֹת, הֶחֱיוּ שְׂפָתָם הָעִבְרִית, בָּנוּ כְּפָרִים וְעָרִים, וְהֵקִימוּ יִשּׁוּב גָּדֵל וְהוֹלֵךְ הַשַּׁלִּיט עַל מִשְׁקוֹ וְתַרְבּוּתוֹ, שׁוֹחֵר שָׁלוֹם וּמָגֵן עַל עַצְמוֹ, מֵבִיא בִּרְכַּת הַקִּדְמָה לְכָל תּוֹשָׁבֵי הָאָרֶץ וְנוֹשֵׂא נַפְשׁוֹ לְעַצְמָאוּת מַמְלַכְתִּית. - היכן התודה לקב"ה על כל ההישגים הללו . יש כאן הרבה כוחי ועוצם ידי עשה לי את החיל הזה ולכן לדעתי ריה"ל היה פחות מתחבר לאופי המשפט.

# data[].attributes.body
איך זה שאין את המילה אלוהים בכל המגילה? הלא זו מדינת העם היהודי אליה נכספנו כל השנים...אני באמת לא מבין....אני תוהה לאן השביל הזה מוביל ואיך העם יתגבש ויקים את המדינה...החלום קורם עור וגידים!

# data[].attributes.headline
אוהב-לא אוהב

# data[].attributes.subject
אוהב-לא אוהב

# data[].attributes.body
אוהב: לא חדל מתפילה ומתקווה לשוב לארצו- משקף את רוח השיר שלו עצמו.
דמותו הרוחנית, הדתית והמדינית... חי חיי תרבות...
לא אוהב : חסר קצת אלוהים. ומה המשטר החדש הזה? מועצת העם, מנהלת העם? איך זה עובד, ואיפה המלך??

# data[].attributes.body
לֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ -
והרי זהו ממש שירו של ר' יהודה הלוי

בָּעִיר תֵּל-אָבִיב-
ייתכן ומכיוון שת"א מסמלת את היישוב החדש הדבר היה פחות מוצא חן בעיניו, שוודאי היה קמה לחזור אל ירושלים

# data[].attributes.headline
בלי הבדל דת?? - בא"י? 

# data[].attributes.subject
בלי הבדל דת?? - בא"י? 

# data[].attributes.body
אחרי כל התלאות שעבר העם היהודי - מאז הגלייתו, הפרעות, השואה והנה זכה העם לשוב הביתה - לארץ ישראל מולדתו שניתנה לו מידי הקב"ה בזכות ולא בחסד - מן הראוי שרק בני הדת היהודית יהיו בעלי הזכות על הארץ הזו, מולדת הניתנה לאבות אבותיהם הקדומים.

# data[].attributes.headline
תגובותיו של ריה"ל

# data[].attributes.subject
תגובותיו של ריה"ל

# data[].attributes.body
"בארץ ישראל קם העם היהודי בה עוצבה דמותו הרוחנית, הדתית והמדינית". זהו משפט המדגים בצורה הטובה ביותר את הקשר המיסטי-רוחני והמציאותי-מוחשי בין היהודי לבין חלקת אדמה זו הנקראת א"י.
"אושרה במנדט מטעם חבר הלאומים" וכי למה עלינו לקבל אישור מהגויים?? אין הם מבינים וגם לא יהיו יכולים להבין את הקשר בנינו לבין א"י!

# data[].attributes.headline
יעל - ספרות ולשון

# data[].attributes.subject
יעל - ספרות ולשון

# data[].attributes.body
לֹא חָדַל מִתְּפִלָּה וּמִתִּקְוָה לָשׁוּב לְאַרְצוֹ וּלְחַדֵּשׁ בְּתוֹכָהּ אֶת חֵרוּתוֹ הַמְּדִינִית. - המילים החזקות ביותר שמשקפות את הלך רוחו של ריה"ל הן תפילה ותקווה. החל מספר תהילים שם נכתבו "על נהרות בבל" שירי געגוע וכיסופים, שבועות ונדרים לזכור את ירושלים ועד לתנועה הציונית שקמה שנים רבות לאחר תקופתו של ריה"ל, התפילה והתקווה לא עזבו לרגע את העם היהודי. אני חיה בארץ ישראל וכמעט לא מרגישה את הגעגוע הזה. לעתים יש לי געגוע לירושלים - שבה גרתי שנתיים ונהניתי מאוד, אך בתור תושבת הארץ, תחת שלטון יהודי, לא זכיתי לחוש את רגשות התקווה והתפילה העזים האלה, המאפיינים כל כך את העם שלנו.

# data[].attributes.body
שהדבר לו כמהתי מתממש. אני מרגיש בטוח ומוגן בעם שלי. אני עוד לא יודע שאחרי 70 ומשהו שנה בני האדם פה ירגישו לא מוגנים כיוון שהם לא יכולים להתפרנס. כרגע הדבר היחיד שחשוב זה לשרוד ולהיות בתוך העם שלך. וזה מה שאני רוצה.

# data[].attributes.body
משפט שאפשר להתחבר אליו- "לאחר שהוגלה העם מארצו בכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו, ולא חדל מתפילה ומתקוה לשוב לארצו"- אצל ריה"ל זה מתאפיין ממש הגעגוע וההשתוקקות לעלות לארץ.
משפט שפחות יאהב: "זוהי זכותו הטבעית של העם היהודי להיות ככל עם ועם עומד ברשות עצמו במדינתו הריבונית"- המטרה בהכרה במדינה, אינה כדי להיות ככל העמים.. אלא כי זו זכותו הטבעית של יהודי לא"י!

# data[].attributes.body
אני בספרד. מביט ממרחק על המדינה היהודית ואני רואה איך הכאב הוא חלק כה מהותי בתוך הגשמת החלום הציוני. זאת יהדות הפועלת ומעוצבת מגלות של אלפיים שנה. אני חושב על המשמעות של מדינה ספוגת כאב .איזו מדינה זאת תהייה .האם הכאב יאפוף אותה אם כך עוצבה ובאה לידי ביטוי במגילת העצמאות שלה.

# data[].attributes.body
זוֹהִי זְכוּתוֹ הַטִּבְעִית שֶׁל הָעָם הַיְּהוּדִי לִהְיוֹת כְּכָל עַם וְעַם עוֹמֵד בִּרְשׁוּת עַצְמוֹ בִּמְדִינָתוֹ הָרִבּוֹנִית. משפט זה חביב עליי במיוחד כיוון שהוא מבטא את החיבור הטבעי שלנו לארץ ישראל. יש משהו שהוא לא בחירי ולא "דמוקרטי" וזה הקשר הישיר שלנו לארץ ישראל מעצם היותנו יהודים.
הוֹכִיחָה מֵחָדָשׁ בַּעֲלִיל אֶת הַהֶכְרֵחַ בְּפִתְרוֹן בְּעָיַת הָעָם הַיְּהוּדִי מְחֻסַּר הַמּוֹלֶדֶת. עם אמירה זו מעט קשה לי יותר (כריה"ל) כיוון שאני למרות הטובות הגדולות בארץ ניכר מוכן ורוצה לעזוב כדי לשכון בטוב הארץ. לעומת זאת, במגילה משתקף הצורך של העם להיות בישראל כפתרון מתוך הכרח. לא מאהבת מרדכי אלא משנאת המן.

# data[].attributes.headline
חָתְרוּ הַיְּהוּדִים בְּכָל דּוֹר לָשׁוּב וּלְהֵאָחֵז בְּמוֹלַדְתָּם הָעַתִּיקָה - ציטוט שריה"ל היה אוהב. המשך: אני מרגיש חלק משרשרת הדורות שחלמו להגיע לארץ ישראל, ואני מגשים את שאיפתם רבת השנים. הֶחֱיוּ שְׂפָתָם הָעִבְרִית - ציטוט שהוא לא היה אוהב. המשך: השפה העברית לא הייתה מתה מעולם, ואוצרות תרבות נכתבו בה במהלך כל השנים.

# data[].attributes.subject
חָתְרוּ הַיְּהוּדִים בְּכָל דּוֹר לָשׁוּב וּלְהֵאָחֵז בְּמוֹלַדְתָּם הָעַתִּיקָה - ציטוט שריה"ל היה אוהב. המשך: אני מרגיש חלק משרשרת הדורות שחלמו להגיע לארץ ישראל, ואני מגשים את שאיפתם רבת השנים. הֶחֱיוּ שְׂפָתָם הָעִבְרִית - ציטוט שהוא לא היה אוהב. המשך: השפה העברית לא הייתה מתה מעולם, ואוצרות תרבות נכתבו בה במהלך כל השנים.

# data[].attributes.headline
עתה לאחר אלף שנים סעודת מלכים גם לא מוגשת על שולחני, אני כבר לא בן מלכים ולא רצוי להם בערב או באדום, אני יושב בספרד, אני רואה את המדינה היהודית  ולי יש רק פת חריבה ורכוש דל. אומרים לי מי שלא עלה לארץ ישראל ברוב עושר סופו שיעלה אליה מעוני אבל בארץ ישראל לא עוצבה דמותו של העם! הראש והרגליים שלי פועלים נגד ליבי: הראש אומר לי שהיהדות עוצבה כאן בספרד על ידי הרמב"ם  והיא עוצבה בצרפת על ידי רש"י, ורגליי אינן מניחות לי ללכת לארץ ישראל. אז כשיעלה רצון מאת הבורא אעלה לארץ ובינתיים אעזור לה ואעמוד לימינה.  

# data[].attributes.subject
עתה לאחר אלף שנים סעודת מלכים גם לא מוגשת על שולחני, אני כבר לא בן מלכים ולא רצוי להם בערב או באדום, אני יושב בספרד, אני רואה את המדינה היהודית  ולי יש רק פת חריבה ורכוש דל. אומרים לי מי שלא עלה לארץ ישראל ברוב עושר סופו שיעלה אליה מעוני אבל בארץ ישראל לא עוצבה דמותו של העם! הראש והרגליים שלי פועלים נגד ליבי: הראש אומר לי שהיהדות עוצבה כאן בספרד על ידי הרמב"ם  והיא עוצבה בצרפת על ידי רש"י, ורגליי אינן מניחות לי ללכת לארץ ישראל. אז כשיעלה רצון מאת הבורא אעלה לארץ ובינתיים אעזור לה ואעמוד לימינה.  

# data[].attributes.body
"הפכה 'הכרזת העצמאות' ל'מגילת העצמאות' ונכתבה על קלף, בדומה למגילת אסתר. כך, לתנ"ך המכיל חמש מגילות נוספה מגילה שישית, בעלת חשיבות לאומית. זה השתלב כמובן בחזון שלו: קופצים מהתנ"ך לפלמ"ח" - ריה"ל יסכים עם מעשה זה מכיוון שהיא מדגישה את הזיקה ליהדות ולמסורת היהודית אליה הוא מחובר.
ולכן הגיוני שהוא יתנגד לאמרה הנ"ל :
"צור ישראל" במקום אלוהים

אז לאן נעלם אלוהים? ובכן, ההצעה הראשונית של מרדכי בעהם והרב דודוביץ נפתחה במילים: "הואיל .....אלוהים כבר לא הופיע כלל. כל שנותר הוא האזכור העדין שקבע בעהם בחתימת הצעתו להכרזה: "בבטחנו בצור ישראל היננו חותמים... לעדות על הצהרתנו זו". אחרי כל כך הרבה שנים בגלות מגיע לה' את הכבוד הראוי להיכתב במגילה שנוסדה לעם היהודי.