# data[].attributes.body
Se på pressefotoet. I skal nu beskrive pressefotoet, som Jørgen Leth ville have gjort det.

Det finurlige er her, at I skal skrive som Jørgen Leth vil have sagt det. I skal samarbejde parvis, som I sidder.

Læg mærke til hans lyriske sprog og gentagelser, som

forstærker og levendegør sproget og indholdet.

# data[].attributes.body
Der er en strand. Vandet er helt stille. Det er varmt. Der er god udsigt. Byen kan anes langt ude i horisonten. Flere mennesker, børn der leger. Voksne der snakker. En dame der ligger for sig selv. Børn i vandet. Folk der snakker sammen. Kærlighed mellem mennesker. Der er en hvid hund, der kigger ud i vandet, på de mennesker derude. Hunden ser ensom og trist ud, mangler måske kærlighed. Alle ser glade og tilfredse ud med livet. Men ingen ved om det bare er facader. Børnene i vandet står og snakker sammen. De ser glade ud. De ligner nogen har kendt hinanden hele livet. Venskabet må være stærkt.

# data[].attributes.headline
Som Jørgen Leth ville have sagt det: Emilia og Sofie 

# data[].attributes.subject
Som Jørgen Leth ville have sagt det: Emilia og Sofie 

# data[].attributes.body
En ældre dame. En ældre dame og en masse mennesker. Menneskene står i en flok. En flok omkring damen. Menneskene stiger. Stiger på kvinden i sorg. De tager billeder.

Menneskene tager billeder. Billeder af damen.

Damen er trist. Trist af sorg.

Hun skriger af sorg, og prøver desperat at komme hen til graven. Men bliver holdt tilbage af nogle mennesker.

Træerne i baggrunden er triste. og visne. Triste som en efterårsdag. En efterårsdag i oktober.

Himlen er grå. Grå som skyerne. Skyerne på en regnvejrsdag.

# data[].attributes.body
Det er en grufuld dag. Folk er samlet rundt om en vigtig persons grav. Manden har haft et godt og et langt liv. Alle måtte give afsked, men et bånd er stadig ikke brudt. Båndet er der stadig. Døden er ikke nok. Et godt ægtepar er som en hængelås uden et nøglehul.  Det er ubrydeligt. Kærlighed på jorden er muligt. Kærlighed i himmelen er muligt. Men kærlighed på jord og himmel på samme tid, er ikke det samme. Alle er i sorg. Det er et hul man ikke kan komme ud af. Man vænner sig til det, men det er hårdt. Hvis en person er himmelen, og depressionen er skyerne, flyver skyerne væk, der bliver ved med at komme nye, men himmelen bliver der stadig.

# data[].attributes.body
En strand, en strand med mennesker, en strand med få mennesker.

Mennesker står sammen i små klike. Menneskene hygger sig på hver sin måde, nogle bader andre solbader. Andre snakker, og nyder hinandens selskab.

Solen er fremme, men et stort hus skygger for solen, skyggerne skygger for menneskene. Det turkisblå vand er roligt, bølgerne skubbes stille og roligt ind på stranden, på kvindernes fødder. Børnene sopper i vandkanten. I baggrunden ligger der en storby, med højhuse og megen trafik.

Menneskene er klædt i badetøj, arbejdstøj og lette smukke rolige sommerkjoler. Der er en rolig stemning på stranden folk går stille rundt, eller også står de stille og snakker med hinanden. Denne stemning burde alle folk mærke. En rolig stemning med fællesskab og glæde glæde glæde.

Lavet af Maiken, Magne og Frederikke

# data[].attributes.body
En familie. Tre voksne. To børn. Vent… eller måske en mere?
På flugt. På flugt. Frustrerede.
Væk. Væk fra det dårlige.
Under pigtråden.
Ind til det gode. Krig. Igen.
Mon de bliver opdaget? Bange.
Er der bedre på den anden side? Skal de gøre det? Eller ikke…. Angsten provokere.
Væk fra familie. Venner og Bekendte. Der er så mange bekymringer….. Går i gråd. Er det for sent? Kan de nå at fortryde?
Mon de bliver skudt.
For enden af tunnelen….
Det handler om liv og død.

# data[].attributes.body
Kvinde i sorg.

Sorger over at et liv er gået bort.

Atter bort.....

Døden er en del af livet, men livet skulle ikke forlade allerede.

Dagen er trist, solen er belagt af de tunge skyer.

De hvide duer kommer flyvende i flok.

Han har fået fred nu.

“Tag mig med, tag mig med” siger hun i gråd.

Men hun blev holdt tilbage af de sorgerne i baggrunden.

Der bliver taget billeder fra alle sider.

Det blinker, blinker og blinker ligesom stjerner på himlen.

Der sidder han nu.

Oppe på stjernerne, og kigger ned på hende.

# data[].attributes.body
En strand, skyggefuldt og lunt

Vandet der er dejlig varmt, og storby i horisonten.

To legende børn, der er på vej i vandet.

Venskabet fører dem frem.

Hånd i hånd.

Lyset er på vej.

Faderen der stolt står afslappet ved datterens side.

Sandet, det mørke-bløde sand.

Skulpturen, der markere grænsen til vandet

Og står lysende og fast, på sin evige plads.

# data[].attributes.body
En kvinde, en grav, mange mennesker klædt i sort. Luften er fyldt af sorg. Vi ser en forfærdet kvinde, hun har svært ved at give slip. Stilheden overdøves af et fortabt skrig. Her mødes liv og død. Følelserne blander sig mellem liv og død. Det er hårdt, det er grusomt, det er forfærdeligt trist. Det er som at gå i en uendelig tunnel, der aldrig ender. Røde roser falder til jorden. Det er som om alt går i slowmotion. Et menneske har sat sine sidste fodspor. Livet er rendt ud. Himlen venter. Lyset blandes med mørket. Et bånd er brudt. Hun gemmer minderne i hjertet. Det er trist, men sådan er livets gang. De mødes på den anden side.

# data[].attributes.headline
Som Jørgen Leth selv havde skrevet det - Søs og Frida

# data[].attributes.subject
Som Jørgen Leth selv havde skrevet det - Søs og Frida

# data[].attributes.body
En børnefamilie på skovtur.

Vinden mærkes i håret.

Solen blænder i øjnene.

TAnken køres frem, og soldaterne gøre klar til kamp.

Flaget er hejst. Danskhed.

Kurven er danskhed.

Dannebrog giver danskhed.

Græsstråene prikker i huden.

Huden som giver gløden.

Krig og familieliv forenes.

Minder skabes.

Huskes og gemmes.

Skovtur er perfekt til samtaler.

Den blå himmel giver roen.

Roen der skaber fred.

Roen der ligger i sjælen.

Juicen smager misundelse.

Kanonen er ladt.

FN er klædt i grøn.

Håbet er i tøjet.

Håbet om hjem vending.

Håbet i livet.