# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Min nya assistent Emma har satt ihop en guide till att fotografera i motljus. Perfekt nu på sommaren när förutsättningarna är som bäst för detta!

Allt du behöver
- Kamera (där du kan ställa in inställningar själv)
- Sol eller annan stark ljuskälla

Andra hjälpmedel
- Reflexskärm, ju större desto bättre!
- Redigeringsprogram med RAW-konverterare (till exempel Camera RAW eller Lightroom)

Kortfattat
- Det är lättare under skymning eller gryning, när solen ligger ganska lågt på himlen och inte är lika stark.
- Kort skärpedjup (bländare 1,4 till 2,8 ungefär) ger ett mjukare ljus jämfört med långt skärpedjup.
- Det går att höja ISO ganska mycket för att få fram ansikten tydligare, men om du inte har en fullformatskamera så borde du inte gå över 800 ISO, använd hellre reflexskärm i så fall.
- Tänk på att fotografera i RAW-format, då blir det lättare att fixa till bilden i efterhand, vilket man ofta behöver då motljusbilder kan bli lite kontrastlösa annars.
Såhär gör du!
Hitta ett fint ställe där du vill ta dina bilder, och ställ kameran på manuellt läge, så att du kan ställa in alla inställningar själv. Testa dig fram, oftast går det bra när slutartiden är snabb, detta eftersom att det (oftast) är väldigt ljust, bländaren är väldigt stor (liten siffra) och ISO-talet ligger någonstans mellan 400-800, men det kan variera lite beroende på hur hårt ljuset är och i vilken miljö, tid på dygnet och årstid du fotograferar i. Och såklart vilken känsla du vill få fram i just dina bilder!

Om bilden blir för mörk kan du testa att ha en lite längre slutartid eller höja ISO-talet lite, och om bilden blir för ljus kan du testa med antingen en kortare slutartid, en mindre bländare eller att sänka ISO-talet lite. Som sagt, TESTA! J ag skulle rekommendera att alltid ha med en reflexskärm, d et är också bra att ha en tredje person med sig som kan hjälpa till att hålla den!

Kort eller långt skärpedjup?
De vanligaste motljusbilderna man ser har kort skärpedjup (stor bländare) och är väldigt "fluffiga". Men det går absolut att fotografera även med långt skärpedjup (liten bländare), då blir ljuset och hela bilden hårdare och har man solen med i bild kan den bli väldigt spretig, som en stjärna nästan. Det kan vara en häftig effekt som man kan experimentera med! Här nedanför ser ni exempel på likadana porträtt, taget med kort och långt skärpedjup.

Kort skärpedjup (litet bländartal) vs. långt skärpedjup (högt bländartal).
När solen är för stark...
När solen är högt på himlen eller om den känns för stark så kan det ofta bli svårt att exponera rätt och få till en bild med täckning i både det ljusa och det mörka delarna. Då är det bra att hitta ett eller flera träd (eller något annat som solen lyser genom) och ställa sig bakom det. Då lyser solen in bland grenarna och blir (nästan) alltid mycket enklare att hantera. Det kan också bli sjukt snyggt, speciellt med kort skärpedjup och när det blir ordentligt med "bokeh".
Solen bakom eller bredvid motivet?
Här kan man testa sig fram lite vad man gillar bäst men det kan ge väldigt olika effekt i bilden om solen "syns" eller inte. Är solen för stark och du inte hittar några träd så kan även detta fungera för att du skall kunna exponera rätt. Sätter du motivet framför solen i bild så blir det genast mörkare och det kan bli lättare att både hitta rätt fokus men också att få fram detaljer i bilden.
Svårt att hitta fokus?
Till vänster: Solen bakom modellen. Till höger: Solen bredvid modellen.

Ibland kan kameran ha väldigt svårt att hitta fokus när man fotograferar i motljus, det är ju knappt så att man själv ser vad som fotograferas om ljuset är för starkt så hur skall kameran kunna se det? Men nu är det slut på djupa suckar för det finns ett superenkelt tips som funkar varje gång som jag tänkte visa för er nu! Du tar helt enkelt din andra hand (som du inte håller kameran med) och använder den som en keps för kameran. Håll för solen med handen och hitta fokus, sedan tar du bort handen och tar bilden! Så, hur enkelt som helst!
Hur och när används reflexskärmen?

Det här med reflexskärm är faktiskt ganska enkelt. Solens strålar studsar in i reflexskärmen och sedan studsar de vidare på personen, det kan vara lite pilligt att få till det så som man vill ha det men testa att vinkla reflexskärmen tills du ser att solen studsar rätt. Det blir en stor skillnad! Här (bilderna nedan) var solen ganska lågt på himlen (det perfekta motljuset!) så reflexskärmen hamnar automatiskt i ansiktshöjd för att det skall studsa rätt. Är solen rakt ovanför på himlen så hamnar reflexskärmen lite underifrån så att ljuset studsar upp i ögonen. Men sådant är lätt att testa på plats, det är bara att vinkla reflexskärmen åt olika håll så ser du vart den träffar rätt!

Det finns ofta två eller fler sidor på en reflexskärm, det vanligaste är en vit sida och en silvrig sida. Den silvriga sidan ljusar upp precis som den vita sidan fast ganska mycket mer. Den vita sidan ger ett mer naturligt ljus, men krisar det verkligen med ljuset så är den silvriga sidan superbra! Det är oftast ögonen och kontakten med personen som man vill åt, och det är dem som blir mörka när ljuset är svårt (haha, det rimmade ju!). Det är vid de tillfällena som reflexskärmen åker fram för mig. Oftast i motljus och svårt och hårt dagsljus där solen står högt på himlen, för då blir ögonen ganska lätt mörka eftersom att de sitter en bit in i huvudet så det blir bara som två små svarta gropar istället. Ni ser skillnaden här nedanför.

Utan reflexskärm → Väldigt mörka ögon och svårt att få personen lika ljus som bakgrunden. Det går såklart att dra i lite verktyg i photoshop men det är lätt att det blir kornigt och lite konstiga färger ändå.

Med reflexskärm → Fint ljus i ögonen och plötsligt ser man ju personen! Hon blir lika ljus som bakgrunden och det blir lättare att exponera rätt och få en fin bild. Här använder vi den silvriga sidan för att verkligen visa skillnaden, det funkar också med den vita sidan, då blir inte ljuset lika starkt och istället mer naturligt.

Det som också är roligt att testa är silhuettbilder. Där man inte ser några detaljer i ansikte eller kropp utan bara en siluett av en person eller ett träd eller vad du väljer att fotografera. Det enda du behöver göra här är att sänka ner ISO-talet till så lågt som möjligt, och fungerar inte det så kan du testa att öka på slutartiden så att den blir ännu lite snabbare. Testa också att ha personen "framför solen", alltså att kameran inte ser solen utan att personen skuggar kameran, eller att det är lite mörkare, nästan helt mörkt, då blir det enklare att få till en fin siluett.

Exempel på en silhuettbild.

Tre snabba tips när du fotograferar i solnedgången med mobilen!
Sätt fokus (alltså tryck på skärmen) i det ljusaste på bilden för att skapa en silhuettbild. Då fokuserar mobilen på att göra solnedgången så realistisk som möjligt och ditt motiv, om du har något, blir en siluett.
2. Sätt modellen/motivet framför solen i bilden så blir det lättare att både få fokus och få med detaljer.
3. Vänta tills det allra sista kvällsljuset (eller det tidigaste morgonljuset om du är morgonpigg), det blir lättare för mobilen att ta en snygg bild när ljuset inte är lika starkt.
Så, hoppas ni har fått lite bättre koll på hur ni fotograferar i motljus! Nu är det bara att ladda kameran och dra ut i solen och testa på!

Samtliga bilder i inlägget är tagna av Emma Grann / Studio Emma Svensson

---

Om du gillar dessa tipsinlägg ska du kolla in nya kategorin fototips där jag kommer samla fler artiklar framöver. Du kan också följa bloggen på Bloglovin för att inte missa nya inlägg. Eller gilla min page på Facebook där jag tipsar om fler inlägg och får önskemål från er på vad ni vill läsa mer om!
My new assistant Emma has put together a guide to photographing in backlight. Perfect now in summer when conditions are best for this!
_

All you need
- Camera (which you can adjust the settings yourself)
- Sun or other bright light source

Other aids
- Reflective Screen, the bigger the better!
- Editing the RAW converter (such as Camera Raw or Lightroom)
Find a nice place where you want to take your photos, and set the camera to manual mode, so you can adjust all the settings yourself. Try this out, usually, it is good when the shutter speed is fast, this is because it is (mostly) very light, the aperture is very large (small number) and the ISO speed is somewhere between 400-800, but it can vary depending on how hard is light, and in any environment, time of day and season to shoot in. and of course the feeling you want to get up in just your pictures! If the image is too dark, try a little slower shutter speed or increase the ISO speed a little, and if the image is too bright, try either a fast shutter speed, a smaller aperture or lowering ISO speed a little. That said, TEST! I would recommend to always have a reflective screen, it's also good to have a third person with them, which can help to keep it! The most common backlight pictures you see the shallow depth of field (large aperture) and is very "fluffy". But it is absolutely to photograph even with long depth of field (small aperture), then the light and the whole image harder and have the sun in the picture may be very bushy, almost like a star. It can be a cool effect that you can experiment with! Below you can see examples of the same portrait, taken in the short and long depth of field. When the sun is too strong: When the sun is high in the sky or if it feels too strong so it can often be difficult to expose the right and get a picture with coverage in both the bright and dark parts. Then it is good to find one or more trees (or anything else as the sun shines through) and endorse it. When the sun shines out among the branches and becomes (almost) always a lot easier to handle. It can also become sick nicely, especially with shallow depth of field and when it will be well with the "bokeh". The sun behind or next to the subject? Here you can test different bit what you like best, but it can produce very different effect on the image of the sun "appears" or not. Is the sun too strong and you can not find any trees so this could also work for you to be able to expose correctly. Do you put the subject in front of the sun in the picture so it immediately becomes darker and it may be easier to both find the right focus, but also to bring out details in the image. Hard to find focus? Sometimes the camera can be very difficult to find focus when shooting against the light, it's just that you yourself see what is photographed on the light is too strong so how the camera should be able to see it? But now it is out of deep sighs because there is a super simple strategy that works every time I wanted to show you now! You simply take your other hand (which you do not hold the camera) and using it as a cap for the camera. Keep the sun with your hand and find the focus, then remove your hand and take the picture! So, just like that! How and when to use the reflector? This with the reflective screen is actually quite simple. The sun's rays bouncing into the reflective screen and then they bounce on the person, it can be a bit fiddly to get it the way you want it but try to angle the reflector screen until you see the sun bouncing right. It will be a big difference! Here (pictures below) the sun was quite low in the sky (the perfect backlighting!) So reflective screen is automatically positioned at face level for it to bounce right. The sun is straight above in the sky as ports reflective screen a bit below so that the light is bouncing up in his eyes. But such is easy to test on the spot, just tilt the reflector screen in different directions and you'll see where it hits right! There are often two or more pages on a reflective screen, the most common is a white side and a silvery side. The silvery side brightens like the white side though quite a bit more. The white side gives a more natural light, but it really breaks down the light so are the silver hand, great! It is usually the eyes and contact with the person you want to, and there are those who become dark when the light is difficult (haha, that rhymed after all!). It is at those times that reflective screen, going back for me. Most often the backlight and hard and hard natural light where the sun is high in the sky, because then the eyes dark fairly easy because they sit a bit into the head so it will be just like two small black holes instead. You see the difference below.
Briefly
- It is easier during dusk or dawn, when the sun is quite low in the sky and not as strong.
- Shallow depth of field (aperture approximately 1.4 to 2.8) gives a softer light compared with long depth of field.
- It is possible to raise the ISO pretty much to get the faces clearly, but if you do not have a full-frame camera, so you should not go above 800 ISO, rather use reflective screen in this case.
- Remember to shoot in RAW format, then it will be easier to fix to the picture later, which you often do when backlit images can be a bit contrasting solve otherwise.
It also is fun to test silhouettes. Where you do not see any details of the face or body, but only a silhouette of a person or a tree or whatever you choose to photograph. All you need to do here is to lower the ISO speed to as low as possible, and does not work you can try to increase the shutter speed so that it will be even faster. Try also to have the person "in front of the sun," meaning that the camera does not see the sun without shadow person camera, or that it is a bit darker, almost completely dark, then it will be easier to get to a nice silhouette. Three quick tips for shooting the sunset with your phone!
Without reflective screen → Very dark eyes and hard to get the person as bright as the background. It is of course to draw in a little tool in photoshop but it is easy that it becomes grainy and a bit strange colors anyway.
With reflective screen → Nicely light in his eyes and suddenly sees the person! She is as bright as the background and it becomes easier to expose the right and get a nice picture. Here we use the silver side to really show the difference, it works well with the white side, then there will not be light as strong and rather more natural.
All photos in the post are taken by Emma Grann / Studio Emma Svensson
1. Set the focus (ie touch screen) in the brightest image to create a silhouette image. Then focus on your phone to do the sunset as realistic as possible and your subject, if you have one, will be a silhouette.
2. Put the model / subject in front of the sun in the image so it becomes easier to both get focused and get the details.
3. Wait until the very last evening light (or the earliest morning light if you are an early riser), it becomes easier for the cell phone to take a nice picture when the light is not as strong.
So, hope you have got a little better track of how you are shooting into the light! Now just to recharge the camera and pull out in the sun and try out!

# data[].attributes.attachment_link.description
Min nya assistent Emma har satt ihop en guide till att fotografera i motljus. Perfekt nu på sommaren när förutsättningarna är som bäst för detta! Allt du behöver - Kamera (där du kan ställa in inställningar själv) - Sol eller annan stark ljuskälla Andra hjälpmedel - Reflexskärm, ju större desto bättre!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Fotografera i samma ögonhöjd

Genom att fotografera i samma ögonhöjd som objektet kan du få riktigt vackra foton. Ska du fotografera grannen eller kompisen kan du fotografera som vanligt, men ska du fotografera en katt eller ett litet barn får du bäst resultat som du sänker kameran i samma höjd som katten eller barnet. Samma sak gäller för alla mindre objekt! Så lägg dig på marken eller ta hjälp av en stol!

2. Skapa längd i fotot

Varje gång du ändrar perspektiv skapar du nya spännande vinklar och effekter. Vill du få Eiffeltornet att se ännu högre ut än det egentligen är ska du stå precis nedanför och rikta kameran rakt upp. Professionella fotografer använder oftast samma trick när de ska fotografera fotomodeller, eftersom objektet då ser ännu längre ut. Stå alltså nära objektet och fotografera från ett lägre perspektiv och du kommer kunna skapa foton med otrolig längd.

3. Låt bakgrunden ta plats

För att få så mycket som möjligt av omgivningen att synas i fotot lägger du kameran på eller nära marken. Det låga pespektivet gör att du enklare får med en större del av omgivningen i ditt foto, vilket oftast kan ge snygga effekter. Med denna teknik ser liggande objekt även större ut än vad det egentligen är. Många resemagasin och broschyrer använder sig oftast av detta trick, eftersom man på detta sätt kan få poolen vid hotellet att se större ut än vad den egentligen är.

4. Placera inte objektet i mitten

När du vill ta ett portrtättfoto av kompisen, din lilla kusin, pojkvännen eller mamma gör du bäst i att placera objektet i mitten av bilden, men när du till exempel ska fotografera ett vackert träd eller ett fågelbo kan det vara bättre att vara lite kreativ. När du ska fotografera ett faststående objekt får du bäst resultat genom att inte placera det i mitten av bilden och genom att anpassa ditt egna perspektiv efter objektet. Denna teknik kallas för 'det gyllene snittet' och går ut på att man delar upp bilden i tre horisontala och tre vertikala linjer för att sedan placera objektet på ett av de fyra snitten.

Produkter

Favoriter

Hjälp

Om oss

Please update your browser

We built this website with the latest technologies, which makes this website faster and easier to use. Unfortunately your browser's version does not support these technologies.

# data[].attributes.attachment_link.description
Genom att fotografera i samma ögonhöjd som objektet kan du få riktigt vackra foton. Ska du fotografera grannen eller kompisen kan du fotografera som vanligt, men ska du fotografera en katt eller ett litet barn får du bäst resultat som du sänker kameran i samma höjd som katten eller barnet.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Väldigt många fotografier tas på stående fot från ansiktshöjd. Vågar man testa något annat så kan bilderna bli mycket bättre.

Grodperspektiv, att till exempel lägga sig på marken, kan ofta ge spännande bilder. Speciellt när man fotograferar husdjur, barn och blommor. Det kan även ge intressanta bilder på andra motiv så som till exempel bilar.

Fågelperspektiv, att fotografera från en höjd, kan även det ge bra bilder. Dels ser man motivet från en mindre vanlig vy, vilket bara det kan göra bilder intressantare.

Man brukar även kunna få en mindre rörig bakgrund om man fotograferar i grod- eller fågelperspektiv. Om du till exempel ligger på gräsmattan och fotograferar en blomma eller din hund så kan du på det viset lyckas få enbart himmel som bakgrund. Vilket gör bakgrunden renare och fokus hamnar verkligen på blomman eller hunden. Inget i bakgrunden konkurrerar om uppmärksamheten.

Nästa avsnitt - Ta tid om du har tid

# data[].attributes.attachment_link.description
Väldigt många fotografier tas på stående fot från ansiktshöjd. Vågar man testa något annat så kan bilderna bli mycket bättre. Grodperspektiv, att till exempel lägga sig på marken, kan ofta ge spännande bilder. Speciellt när man fotograferar husdjur, barn och ... Läs mer →

# data[].attributes.attachment_link.title
16. Lär känna oss lite bättre + fotolocations för olika årstider! - Fatta Foto med Maja o Elin

# data[].attributes.attachment_link.description
"Fatta Foto" en fotopodd med skånebrudarna Maja Lindberg och Elin Grafström där det snackas om allt mellan himmel och jord kring foto. #fattafoto

# data[].attributes.attachment_link.title
29. Hur gör man för att fånga naturliga och spontana bilder? - Fatta Foto med Maja o Elin

# data[].attributes.attachment_link.description
"Fatta Foto" en fotopodd med skånebrudarna Maja Lindberg och Elin Grafström där det snackas om allt mellan himmel och jord kring foto. #fattafoto

# data[].attributes.body
Här hittar ni all information som rör aktuell kurs!

# data[].attributes.attachment_link.description
På denna sida finner du som läser en kurs värdefull information, du kan ta del av länkar, ladda ner presentationer, ställa frågor och så vidare. Allt samlas på ett ställe för att det ska vara så enkelt som möjligt för dig.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Photographer Anhede - Kickass photos. No more. No less.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Varför uppfinna hjulet när någon annan redan förklarat det så bra. Här kommer iaf lite tips på hur man kan posera framför kameran. Ganska cheezy, men också ganska bra om man kör fast.

Bilden kommer från Digital Photography School.

Ps. Behöver du kickass bilder? Hör av dig på 0706665866 eller jesper@anhede.se

# data[].attributes.attachment_link.description
Varför uppfinna hjulet när någon annan redan förklarat det så bra. Här kommer iaf lite tips på hur man kan posera framför kameran. Ganska cheezy, men också ganska bra om man kör fast.

# data[].attributes.attachment_link.description
Klicka här om du vill veta hur du komponerar ett fotografi som väcker betraktarens intresse. Lär dig mer om motivplacering, linjer och strukturer.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tredjedelsregeln är en klassisk fotoregel. Det är mer en guide, än en regel, som visar hur man ska placera motivet i bilden.

En bild upplevs ofta harmonisk om en person som tittar åt höger på en bild är placerat lite åt vänster på bilden istället för mitt i. Det är även snyggare att inte ha så mycket luft ovanför huvudet på en person. Placera istället huvudet i den övre delen av bilden.

För att veta vart man ska placera personen (om det nu är det man fotograferar) så använder man tredjedelsregeln. Dela upp en bild i 9 lika stora delar med två lodräta och två vågräta "streck". Placera motivet längs ett streck eller ännu bättre - där två streck korsar.

Strecken kan man antingen bara tänka sig när du tittar i kamerans sökare. Alternativt så väljer man att kameran ska vissa dessa streck. På vissa kamera modeller kan man nämligen få fram dessa stödlinjer. Eftersom alla kameramodeller fungerar olika måste man själv söka i kameran eller manualen för att se hur man gör. Nikon och Canon brukar kalla dessa "streck" för rutnät.

Tredjedelsregeln gäller även horisonten och alla andra naturmotiv. Det brukar se bra ut att lägga horisonten efter ett av strecken istället för mitt i bild.

Nästa avsnitt i fotoskolan - motljus.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tredjedelsregeln är en klassisk fotoregel. Det är mer en guide, än en regel, som visar hur man ska placera motivet i bilden. En bild upplevs ofta harmonisk om en person som tittar åt höger på en bild är placerat lite ... Läs mer →

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fotoskolan

I förra lektionen – lektion 1 – tog vi en närmare titt på vad bländaren är. Vi lärde oss vad bländartalet är för något, och hur valet av bländare styr exponering och skärpedjup. Nu är det dags att stifta bekantskap med slutaren och slutartidens inverkan på exponeringen.

Så fungerar slutaren

Nu när du lärt dig hur bländaren fungerar, är det dags att gå vidare till det andra av de två huvudsätten att kontrollera ljusflödet in till sensorn: slutaren. Den sitter mellan sensorn och objektivet och fungerar som en dörr. Du bestämmer själv hur länge den hålls öppen. Ju längre tid du har slutaren öppen, desto mer ljus träffar sensorn. Tiden du håller slutaren öppen kallas för slutartid eller slutarhastighet. Det finns ingen standardiserad slutartid som passar för alla bilder. Istället anpassar du den efter faktorer som tillgängligt ljus, bländare, ISO-tal och vilken typ av bild du vill skapa. Som tur är hjälper kameran dig även att välja en lämplig slutartid. Och precis som i fallet med bländaren, behöver du ställa in slutartiden för att få den exponering du vill ha.

Välj rätt slutartid

Slutartiden justerar du vanligtvis med en ratt eller knapp på kamerahuset. Den valda slutartiden brukar visas i sökaren och på en display. På de flesta systemkameror löper slutartiderna från ungefär 30 sekunder till 1/2000 sekund (och i många fall ännu kortare) i följande steg:

30" 15" 8" 4" 2" 1" 2 4 8 15 30 60 125 250 500 1000 2000 ...

Raden ovan motsvarar de hela stegen för slutaren, men tiderna kan även ofta väljas i halva eller tredjedels steg. Till vänster i raden har talen ett speciellt tecken (") efter sig, och det betyder att de ska tolkas som hela sekunder. Till exempel betyder 15" alltså 15 sekunder. Till höger försvinner tecknet och då betyder det istället att talet ska tolkas som en del av en sekund. Till exempel betyder 125 då 1/125 sekund. För varje steg du ändrar slutartiden från vänster till höger på skalan, släpper du in hälften så mycket ljus som i steget innan. Stegen för slutaren har alltså samma effekt som stegen för bländaren när det gäller mängden ljus som träffar sensorn.

Om din bild blir något för mörk vid 1/250 sekund, kan du därför öka exponeringen ett steg genom att välja 1/125 sekund och därigenom släppa in dubbelt så mycket ljus.

Bländaren och slutaren går hand i hand

Som du kanske redan har listat ut, hänger bländaren och slutaren ihop på ett intimt sätt. Ändrar du den ena, måste du kompensera med den andra för att bibehålla ljuset i din bild. Efter att kameran har mätt ljuset i ditt motiv, informerar den dig om vilken kombination av bländare och slutartid som ger en korrekt exponering. Det finns alltid flera kombinationer att välja på. Ett stegs större bländare måste kompenseras med ett stegs kortare slutartid. En mindre bländare kräver istället en längre slutartid. Låt oss ta ett konkret exempel: En kombination av en bländare på f/8 och en slutartid på 1/1000 sekund ger dig alltså exakt samma exponering som en bländare på f/11 och en slutartid på 1/500 sekund. Varje rad nedan innehåller exempel på kombinationer av bländare och slutartid som ger dig exakt samma exponering:

f/2 och 1/500 = f/4 och 1/125
f/22 och 1/30 = f/8 och 1/250
f/4 och 1/2000 = f/16 och 1/125

Det som däremot förändras är skärpedjupet (av bländaren) och rörelseoskärpan (av slutartiden).
Foto: Viktor Sundberg
Frys rörelse med korta slutartider

Så länge slutaren är öppen nås din sensor av infallande ljus. Om ditt motiv rör sig medan slutaren är öppen, kommer det att bli oskarpt i bilden. Det kallas för rörelseoskärpa och om det inte skapas som en medveten effekt, brukar det förstöra bilden. Det bästa sättet att undvika rörelseoskärpa är att välja en kort slutartid. Slutartider på 1/500 sekund och snabbare brukar räknas som korta. Riktigt korta slutartider fryser motivets rörelse. Det kan vara användbart för till exempel flygande fåglar, cyklande barn och springande fotbollsspelare. Men den exakta tid du behöver för att frysa ett motiv varierar från fall till fall; den beror på hur fort och i vilken riktning motivet rör sig, och om du följer med rörelsen (panorerar) med kameran eller inte. Ett tips är att prova dig fram och granska bilderna i kamerans display. Om bilden ser skarp ut då du zoomat in ordentligt i kameradisplayen (se kameramanualen för hur det går till på just din kamera), har du förmodligen valt en tillräckligt kort slutartid. Då slipper du det tråkiga i att komma hem med suddiga bilder. Ett annat tips är att använda seriebildstagning. Då ökar du chanserna att åtminstone någon bild i serien blir lyckad och fryser motivets rörelse.
Frys fåglar i flykt med en kort slutartid. Ejdrar vid Hummerviken, Öckerö. Foto: Viktor Sundberg
Experimentera med långa slutartider och rörelseoskärpa

Ibland vill du använda långa slutartider trots att motivet är i rörelse. Då vill du alltså medvetet använda rörelseoskärpa för att skapa en viss effekt i bilden. Kanske vill du visa att vattnet i en fontän faktiskt strömmar, förvandla havets vågor som sköljer över stenar till mjuk dimma eller visa lite av en dansares rörelsemönster. En klassisk tillämpning är att fotografera bilar på natten, så att lamporna bildar långa band av ljus i bilden. Det finns oändligt många sätt att använda långa slutartider på ett kreativt sätt. Den enda begränsningen är din fantasi. Även här får du prova dig fram, men när du fotograferar vattenfall och fontäner brukar en slutartid på 1/4 sekund vara en bra utgångspunkt. För att havets vågor ska bli till dimma kan du behöva 30 sekunder. För en kreativ fotograf är det lika viktigt att förstå slutartidens påverkan på rörelseoskärpan som bländarens påverkan på skärpedjupet. Därför är det bra att experimentera och se vad lite kreativ rörelseoskärpa kan göra för känslan i dina bilder.
Havet blir till dimma vid långa slutartider. Kullaberg, Skåne. Foto: Viktor Sundberg
Undvik skakningsoskärpa

Har du tänkt på hur svårt det är att hålla en kikare stilla när du kikar på en detalj långt bort? Ju kraftigare förstoring, desto svårare är det. För kikaren förstorar ju inte bara bilden, utan även allt darr i dina händer. Samma princip gäller när du handhåller din kamera. Fast det är oftast mindre påtagligt än i en kikare, eftersom förstoringsgraden som regel är mindre i objektivet än i kikaren. Men lite darr har man alltid i händerna, och det påverkar skärpan i dina bilder negativt.

Eftersom det är omöjligt att hålla kameran helt stilla under tiden slutaren är öppen, blir bilderna alltid mer eller mindre oskarpa när du fotograferar med handhållen kamera. Det kallas skakningsoskärpa, och det är en av de vanligaste orsakerna till suddiga bilder. Som tur är finns det sätt att minska och till och med eliminera skakningsoskärpan. Börja med att lära dig den gamla tumregeln som säger att man bör använda en slutartid som är minst lika kort som objektivets brännvidd. Om du använder ett teleobjektiv med brännvidden 250 mm, bör du alltså se till att få en slutartid på 1/250 sekund eller kortare. Om du däremot använder en normaloptik på 50 mm, kan en slutartid på 1/50 sekund räcka. Ett säkrare sätt är dock att använda ett stativ. Men om du inte har något, kan du försöka att luta dig mot en vägg eller något liknande. Finns det inget stöd i närheten, bör du i alla fall sträva efter att krama avtryckaren mjukt men bestämt.
Oavsiktlig skakningsoskärpa kan förstöra dina bilder. Foto: Viktor Sundberg
Gå vidare: Experimentera med bländare och slutartider

Även om bländartal och slutartider kan kännas tråkigt och invecklat till en början, gäller det att inte tänka på fotografi som någon vetenskap. För det handlar inte om talserier, fysik eller matematik, utan i första hand om kreativitet och känslor. Men för att du ska kunna uttrycka dig väl med dina bilder, behöver du ha en god känsla för hur bländare och slutare påverkar resultatet.

Jämfört med att fotografera med full automatik, ger dig de halv automatiska lägena och det manuella läget betydligt större kreativa möjligheter. Och det är din kunskap om samspelet mellan bländare och slutartid som är nyckeln. Det är ju du som fotograf som ska ha kontrollen över utseendet i dina bilder. Så var kreativ och kombinera olika bländarvärden och slutartider för att se hur dina bilder förändras. Lär dig att exponera rätt från början genom att välja bländare och slutartid medvetet och med eftertanke.

I nästa avsnitt bekantar vi oss med ISO-talet, och funderar på hur bildsensorns ljuskänslighet påverkar exponeringen. Och hur detta hänger ihop med bländaren och slutaren.
Ett experiment med slutartiden. Foto: Viktor Sundberg
Övningsuppgifter

Tills vi ses nästa gång: ställ gärna in kameran på läget slutarprioritet (märks på kameran ofta som S eller Tv, för Shutter Priority eller Time Value), om du har en systemkamera. Med slutarprioritet påslaget ställer kameran själv in en lämplig bländare för den slutartid du har valt.

Ta sedan några bilder med olika slutartider på ett och samma motiv, och titta på bilderna i kamerans display. Fundera lite på resultatet.

Vad händer med bländaren när du ställer in en lång slutartid?

Vad händer med bländaren när du ställer in en kort slutartid?

Vilken är den längsta slutartiden du kan fotografera med på fri hand utan att få skakningsoskärpa i bilden? Testa olika brännvidder om du har ett zoom-objektiv!

Vilken är den kortaste slutartiden du måste välja för att helt frysa ett visst motiv som befinner sig i rörelse?

© Copyright 2011–2012 DEXT/HME Publishing AB och Viktor Sundberg. Denna artikel bygger i på utdrag ur boken Bättre bilder / Fotoskolan 1 av Viktor Sundberg, och publiceras i överenskommelse med förlaget.

# data[].attributes.attachment_link.description
Fotoskolan I förra lektionen - lektion 1 - tog vi en närmare titt på vad bländaren är. Vi lärde oss vad bländartalet är för något, och hur valet av bländare styr exponering och skärpedjup. Nu är det dags att stifta bekantskap med slutaren och slutartidens inverkan på exponeringen.

# data[].attributes.attachment_link.title
6. Do's & Don'ts fotografering och redigering - Fatta Foto med Maja o Elin

# data[].attributes.attachment_link.description
"Fatta Foto" en fotopodd med skånebrudarna Maja Lindberg och Elin Grafström där det snackas om allt mellan himmel och jord kring foto. #fattafoto

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vilket filformat kameran ska spara bilder i är något som är väldigt viktigt att du själv tänker efter och avgör innan du sätter igång. Du brukar kunna välja mellan formaten JPEG och RAW, ibland även DNG och TIFF. Vad ska man välja och vad skiljer dem åt då?

RAW
RAW är inget egentligt bildformat, det är bara en fil med all information som kamerans bildsensor gav under tiden bilden togs. För att få en bild måste den framkallas i datorn med ett program som klarar av att hantera den typen av filer från just den kameran bilden är tagen med. Det låter kanske inte så bra alls, utan snarare lite krångligt. Det är dock så att du har alla möjligheter i världen att få bilden exakt som du ville ha den om du har tagit bilden i RAW istället för något annat format. I framkallningsprogrammet ställer du in exponering, ljus, kontrast och färmättnat o.s.v. innan bilden framkallas. RAW-filerna blir väldigt stora och kräver därför större minneskort i kameran. Nackdelen med RAW är att formatet varierar från kamera till kamera, så man måste alltid se till att de program man använder kan hantera just sin kameras RAW-format.

DNG
DNG, Digital Negative, är ett royaltyfritt filformat som är framtaget av Adobe Systems. Precis som RAW så är filer i detta format är inga rena bildfiler. DNG är även det en format som måste framkallas via ett program i datorn Tanken med formatet är att det ska kunna finnas ett format som alla tillverkare av kameror och programvaror ska ha tillgång till och använda fritt. Till skillnad som RAW så är DNG ett standardiserat format som ska underlätta hantering av dagens råformatfiler i framtiden.

JPEG
JPEG i sin tur framkallas till bild direkt i kameran, komprimeras (försämras något) och sparas på minneskortet som en bildfil. Gör man sedan i datorn en justering på t.ex. exponeringen eller kontrasten så gör man det på en redan försämrad bild. När man sedan sparar den så blir den komprimerad igen och blir då alltså en försämrad version av en redan försämrad bild. Fördelen med JPEG är att det får väldigt fort att till exempel skicka iväg till fotolabb som gör papperskopior. Du kan till och med ta med minneskortet till vissa affärer och få bilderna framkallade direkt från minneskortet, det går inte med RAW. JPEG-bilder blir väldigt små jämfört med RAW vilket gör att du kan ta många fler bilder innan du tvingas tömma kameran.

TIFF
TIFF är precis som JPEG, ett bildformat. Det blir en bild på minneskortet. Skillnaden är att filerna och mycket större och att TIFF inte har en förstörande komprimering. TIFF är sådeles någonstans mitt emellan JPEG och RAW. Bilden är inte lika förstörd som JPEG med du har inte kvar full flexibilitet som hos RAW.

# data[].attributes.attachment_link.description
Vilket filformat kameran ska spara bilder i är något som är väldigt viktigt att du själv tänker efter och avgör innan du sätter igång. Du brukar kunna välja mellan formaten JPEG och RAW, ibland även DNG och TIFF. Vad ska man ... Läs mer →

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Exponeringskompensation

När du använder något av kamerans hel- eller halvautomatiska program mäter kameran ljuset i bilden och bestämmer själv rätt kombination av slutartid och bländare (ibland påverkas även ISO-talet). Det vet du från förra artikeln. Men vi konstaterade att ljusmätaren var lättlurad, så vad gör vi när vi trots allt vill ha bilden ännu ljusare eller ännu mörkare jämfört med vad kameran anser?

Jo. Vi exponeringskompenserar. De flesta kameror visar exponeringskompensationen som en linje med 0 i mitten. Då kan det se ut som på bilden här ovan: Exponeringskompensationen är den blåmarkerade delen. Fyrkanten under nollan i mitten anger att jag för tillfället ej utför någon kompensation.

Låt oss ta en exempelbild. Jag lägger en blomgren på ett vitt bord. Ljuset kommer bakifrån, ifrån ett stort fönster. I Av/A-programmet väljer jag en stor bländare (f3,5) för att få kort skärpedjup och låter sedan kameran välja slutartid. Ljusmätningen är inställd på evaluerande/matrix-mätning. Så här blev bilden:

Aj, det var inte speciellt bra, men fullt förståeligt enligt min förra artikel. Kameran märker att det lackerade vita bordet reflekterar en hel del ljus och väljer en snabb slutartid för att inte riskera att överexponera någonting. Tekniskt korrekt och ... skitfult!

Jag ändrar exponeringskompensationen (kika i din kameras manual hur du gör på din kamera) och ställer in kameran på +1, vilket innebär att kameran gör bilden ett helt bländarsteg ljusare än vad den själv mätt upp bilden till. Så här ser min display ut nu:

... och så här blev bilden:

Bättre, men för detta motiv är jag inte så intresserad av att skapa en tekniskt perfekt bild där alla toner i bilden bevaras. För mig är det viktigaste att blommorna ser vackra och ljusa ut varför jag ökar på exponeringskompensationen till +2:

... och så här blev bilden nu:

Lätt överexponerat bord men väsentligt vackrare enligt min mening. Vilket skönt ljus vi fick i bilden. Det här blir mitt val. Jämför gärna med första bilden igen.

Genom att välja ett positivt värde på exponeringskompensationen blir alltså bilden ljusare. Beroende på vilket kameraprogram du befinner dig i (Av/A, Tv/S eller P) väljer kameran att ändra slutartiden, bländaren eller i specialfall även ISO-talet för att göra bilden ljusare. I mitt fall (Av-programmet) är det alltså slutartiden som blev längre för varje gång jag plussade på exponeringskompensationen.

Kan man ha behov av det omvända, alltså att göra bilden mörkare? Javisst, låt oss ta ett nytt exempel.

I detta testmotiv lade jag ett svart objektiv på svart sammet. Fortfarande kommer ljuset ifrån ett stort fönster bakifrån. Vi kan nästa ana vad som kommer att ske. Kameran märker att det reflekteras dåligt med ljus och väljer en lång slutartid för att försöka tvinga motivets exponering till att i snitt bli normalgrått. Så här blev det:

Bilden blev okej (något överexponerad dock) men inte i närheten av vad jag tänkte mig. Jag provade därefter att dra ner exponeringskompensationen till olika minusvärden och fastnade till slut för denna exponering, där kompensationen var nere på -2 och två tredjedelar:

Nu ser bilden ut som jag vill ha den - mörk, lite mystisk och med fint ljus bakifrån som lyser upp några få delar av objektivet. (Denna typ av bilder brukar man för övrigt kalla för low key-bilder.)

Summering

Om du inte provat exponeringskompensationen tidigare är det hög tid nu. Du kommer att förbättra dina bilder dramatiskt.

Exponeringskompensationen innebär att kameran först mäter ljuset (enligt den metod du ställt in) och att du därefter kan välja att be kameran göra bilden ljusare eller mörkare relativt till kamerans mätning.

Inställningen ligger alltså kvar hela tiden tills du ändrar tillbaka den. Det betyder att om du är ute och fotar snömotiv med kompensationen inställd på +1 eller +2 (för att få snön vit), så blir bilderna överexponerade när du fotograferar inomhus - om du inte ändrar inställningen.

Exponeringskompensationen fungerar oftast inte i helautomatiska (grönmärkta) kameraprogram, men i P, A/Av eller Tv/S ska den fungera.

En del kameror, till exempel de flesta Canon-kameror, går bara att ändra mellan -2 och +2. Det räcker i många fall men inte alltid.

Om du trots att du befinner dig på till exempel +2 märker att du vill ha bilden ännu ljusare kan du främst prova att:

1) Ändra ljusmätningsmetod. Är ditt motiv i motljus? Prova centrumvägd ljusmätningsmetod istället.

2) Notera vilken slutartid och bländare du får när du ställt in kameran på +2 (till exempel bländare f3,5 och slutartid 1/120s). Gå över till manuellt program och ställ in samma värden. Nu kan du fritt välja att ändra bländaren eller slutartid för att göra bilden ännu ljusare eller mörkare. Väljer du slutartiden 1/60 blir bilden dubbelt så ljus.

Det är viktigt att du känner att det är du som bestämmer vad som är en bra exponering - kameran kan endast rent tekniskt välja ett (förhoppningsvis) bra utgångsläge. Att göra bilden ljusare eller mörkare är ditt kreativa val. Ju mer du noterar vilken exponering kameran väljer för olika ljussituationer, desto bättre blir du på att lära dig förutse när du behöver hjälpa kameran till ett bättre val.

En viss guidning kan du få genom att studera kamerans så kallade histogram. Men även här rör det sig om en teknisk beskrivning av ljuset i bilden. Det är långt ifrån säkert att ett tekniskt korrekt histogram ger dig rätt ljus i bilden. Däremot kan du ha god hjälp på vägen av att kunna läsa ett histogram, inte minst när solljuset hindrar dig från att bedöma bilderna på kamerans display. Och därför kommer jag ta upp det i nästa artikel.

Artikelförfattaren Petter Stahre arbetar som fotograf med inriktning på mat, människor och produkter. Petter håller även fotokurser, läs mer på www.fotokurs.se

Upphovsrätten för samtliga bilder i artikeln tillhör Petter Stahre om inget anges under bilden.

# data[].attributes.attachment_link.description
När du använder något av kamerans hel- eller halvautomatiska program mäter kameran ljuset i bilden och bestämmer själv rätt kombination av slutartid och bländare. Men ljusmätaren är lättlurad. I fotoskolan "Lär dig exponeringskompensera" lär du dig göra bilden ljusare eller mörkare oavsett vad kameran tycker.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fotoskolan

Nu tar vi en närmare titt på den för exponeringen tredje avgörande inställningen – den av bildsensorns känslighet. Den anges av ISO-talet. ISO-talet påverkar i sin tur det så kallade bruset i bilden.

Det här är lektion 3 i vår fotoskola. Har du lärt dig det viktigaste om bländaren och slutaren ännu? Om inte, börja med lektion 0, lektion 1 och lektion 2!

Vad är ISO-talet?

ISO-talet bestämmer hur känslig din sensor ska vara för ljus. Ett högre ISO-tal gör din sensor mer ljuskänslig, och ett lägre gör den mindre ljuskänslig. ISO-talen löper vanligtvis uppåt från 50 i följande steg:

50 100 200 400 800 1600 3200 ...

Talen ovan ger de hela stegen för ISO-talen, men de kan även ofta ställas in i halva eller tredjedels steg i kameran. Varje steg i riktning från vänster till höger gör din sensor dubbelt så känslig för ljus som i steget innan. I praktiken innebär det att låga ISO-tal passar i goda ljusförhållanden, och höga tal i dåliga. Du kan alltså behöva öka ISO-talet i mörka miljöer för att sensorn ska kunna registrera tillräckligt med ljus för att du ska få en korrekt exponering. Genom att öka ISO-talet kan du också få en kortare slutartid och på det viset undvika skaknings- eller rörelseoskärpa.

Är det mörkt, exempelvis om du fotograferar inomhus utan blixt eller på kvällen, så kan det vara aktuellt att välja ett lite högre ISO-tal, till exempel 400. En ljus sommardag räcker oftast ISO 100 gott och väl.

Eftersom man inte ändrar sitt ISO-tal lika ofta som slutartiden och bländaren, har en del kameratillverkare gömt inställningen någonstans i menysystemet. Du får helt enkelt läsa manualen för att lära dig hur man gör på just din kamera.
I dåliga ljusförhållanden, som vid en konsert, kan du behöva använda väldigt höga ISO-tal för att över huvud taget kunna ta bilder. Foto: Viktor Sundberg
Snabba upp slutartiden

Du minns väl sambandet mellan bländare och slutartid? Något stegs förändring av den ena, kräver motsvarande stegs kompensering av den andra för att exponeringen ska hållas konstant. Men du kan även använda ISO-talet att kompensera med. Varje helt ISO-steg motsvarar nämligen exakt ett helt bländar- eller slutarsteg.
Vid sportfotografering krävs ofta ett högt ISO-tal. Foto: Viktor Sundberg
Låt oss anta att du ska fotografera en fotbollsmatch. Din kamera står inställd på ISO 100, och du öppnar bländaren till det maximala, exempelvis f/2,8, för att släppa in så mycket ljus som möjligt och dessutom få ett kort skärpedjup. När du tittar i sökaren ser du att kameran föreslår en slutartid på 1/125 sekund. Men nu vet du ju att för att frysa rörelse behövs säkert två stegs kortare slutartid. Därför justerar du tiden två steg ned till 1/500 sekund (1/125 → 1/250 → 1/500). Men nu är det ju omöjligt att kompensera för de två stegen genom att öppna bländaren ytterligare. Den har du ju redan öppnat maximalt!

Så nu har du hamnat i knipa. Men det finns alltså en lösning: Öka istället sensorns ljuskänslighet med två steg genom att justera kamerans ISO från 100 till 400 (100 → 200 → 400). Vips har du fått både den slutartid du behöver och en korrekt exponering!

Vad är brus och varför finns det i dina bilder?

Visst kan det kännas bekvämt att använda höga ISO-tal för att kunna fotografera i mörka miljöer och med korta slutartider. Men det finns en hake. Vid höga ISO-tal kommer din bild nämligen att innehålla mer brus än vid lägre ISO-tal. Brus är digitalkamerornas motsvarighet till den analoga filmens gryn, eller korn. Det uppträder i bilden som små, slumpmässigt utspridda färgpunkter eller som ojämnt färgade fläckar i områden som borde vara jämnfärgade. Ibland kan det även bildas diffusa linjer i bilden. Tydligast brukar bruset synas i mörka skuggpartier och i rena ytor som till exempel en jämn, blå himmel. Att kameran skapar brus vid höga ISO-tal beror på att den då måste förstärka den elektriska signalen från sensorn. Och då förstärks både bildinformationen och bruset.
En brusig bild på två dovhjortar. Livered, Ale kommun. Foto: Viktor Sundberg
Undvik brus om du kan

Som fotograf kommer du att hamna i situationer då dina slutartider blir för långa, trots att du öppnat bländaren till max. Situationen kräver en kortare slutartid, och den lösning vi lärt oss är att öka ISO-talet. Men högre ISO-tal ger ju brusigare bilder, och det vill du oftast helst undvika. Som tur är finns det två andra lösningar. Den första lösningen är att använda ett stativ. Då kan du i princip sänka ditt ISO-tal till ett minimum, eftersom du helt eliminerar skakningsoskärpa. Det här alternativet fungerar så länge motivet är helt stilla. Men om motivet rör sig, tar du till den andra lösningen: blixt. Med en blixt kan du också på ett effektivt sätt frysa ditt rörliga motiv. Du kan också sänka ISO-talet och få korta slutartider även i mörka miljöer, eftersom du har full kontroll över ljuset. Fast tänk på att en blixtbild har en helt annan karaktär än en bild tagen i befintligt ljus.

I en situation där din enda lösning är att öka ISO-talet, ska du naturligtvis göra det. För visst är det bättre att komma hem med brusiga och skarpa bilder, än med brusfria och suddiga av skaknings- och rörelseoskärpa?

Gå vidare: Våga experimentera med kraftigt brus

För att få ut så mycket som möjligt av din utrustning och kunna skapa bästa möjliga bildkvalitet, är det viktigt att du förstår det här med brus och hur du i möjligaste mån undviker det. Men det finns också tillfällen då du faktiskt vill ha brus. Det kan till exempel vara effektfullt vid konsertfotografering eller porträtt med lite abstrakt känsla. På den tiden man fortfarande använde film, experimenterade man mycket med brus och ISO både vid fotograferandet och i mörkrummet för att skapa kreativa effekter. Att det är mindre populärt idag, beror kanske på att det digitala bruset ser lite annorlunda ut. Men låt inte det hindra dig från att experimentera. Det är nyttigt att känna till hur din kamera hanterar det digitala bruset vid höga ISO-tal. Då kan du också lära dig att använda det på ett kreativt sätt. Det fungerar naturligtvis även på färgbilder, men i många fall blir bruset snyggare om du konverterar bilden till svartvitt.
Ett kraftigt brus kan verka positivt i vissa bilder, speciellt i svartvitt. Foto: Viktor Sundberg
I nästa avsnitt tar vi en liten paus från alla funderingar på kamerateknik, och tar upp jakten på rätt känsla i dina bilder. Då hämtar vi inspiration från boken Bättre bilder / iPhone av Martina Holmberg. För att hänga med på den resan fungerar en systemkamera eller kompaktkamera lika bra som en mobilkamera. Vi återkommer snart därefter till Viktor Sundberg, som tar en titt på hur du lär dig tolka och kompensera för fel i kamerans ljusmätare.

Övningsuppgifter

Tills vi ses nästa gång: experimentera lite med ISO-talet. Nu är det hög tid att – om du inte redan har gjort det – lära dig att hitta i kamerans menyer, så att du själv kan ställa in ISO-talet till det rådande ljuset och det slags bilder du vill ta i det. Titta i bruksanvisningen till din kameran om du är osäker på hur du ska göra.

Börja förslagsvis med att ställa in kameran på ISO 400. Ställ sedan in exponeringen genom att välja en kombination av bländare och slutartid som ger den känsla du är ute efter. (Gå tillbaka till lektion 1 och lektion 2 och repetera om du vill läsa på mer om sambandet mellan bländare och slutartid.) Ta sedan några bilder med olika ISO-inställningar på ett och samma motiv, och titta på bilderna i kamerans display. Fundera lite på resultatet.

Vad händer med slutartiden om du höjer ISO-talet ett steg, men inte ändrar bländaren?

Vad händer med slutartiden om du sänker ISO-talet ett steg, men inte ändrar bländaren?

Vad händer med bländaren om du höjer ISO-talet ett steg, men inte ändrar slutaren?

Vad händer med bländaren om du sänker ISO-talet ett steg, men inte ändrar slutaren?

Testa också att fotografera i olika ljusförhållanden – i gnistrande vårsol och mörk skymning – och på olika slags motiv – stilleben och trafiken på en livlig gata. Lär känna din kamera! Vilket lägsta ISO-tal måste du ha för att inte få skakningsoskärpa och ändå få exakt det skärpedjup du önskar?

© Copyright 2011–2012 DEXT/HME Publishing AB och Viktor Sundberg. Denna artikel bygger i på utdrag ur boken Bättre bilder / Fotoskolan 1 av Viktor Sundberg, och publiceras i överenskommelse med förlaget.

# data[].attributes.attachment_link.description
Fotoskolan Nu tar vi en närmare titt på den för exponeringen tredje avgörande inställningen - den av bildsensorns känslighet. Den anges av ISO-talet. ISO-talet påverkar i sin tur det så kallade bruset i bilden. Det här är lektion 3 i vår fotoskola. Har du lärt dig det viktigaste om bländaren och slutaren ännu?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fotoskolan

I förra lektionen – lektion 0 – tog vi våra första steg som fotograf, och lärde oss det allra mest grundläggande om hur du hanterar din kamera. Börjar du nu bli lite varm i kläderna, och vill veta lite mer om hur bilderna blir till?

Det går som vi såg i förra lektionen utmärkt att skapa vackra och betydelsefulla bilder med kameran på Auto- eller Programlägena. Men om du vill utvecklas lite längre som fotograf finns det inga genvägar. Då bör du ställa in kameran på något av de hel- eller halvmanuella lägena. I alla fall när du vill ha full kontroll på slutresultatet. Det är den tesen som fotografen och författaren Viktor Sundberg driver.

Låter det krångligt att använda det manuella läget? Det är det kanske till en början, men det är otroligt befriande för kreativiteten när alla bitar faller på plats. När du förstår vad alla termer och begrepp betyder, och när du förstår hur kameran faktiskt funkar, kan du skapa precis de bilder du önskar.
En lek med ljusflödet. Hummerviken, Öckerö. Foto: Viktor Sundberg
Låter det som något för dig? I den här artikeln berättar Viktor mer om kamerans grundläggande funktioner. Och så tittar vi lite närmare på en av dem: Bländaren.

I den här artikeln får du bekanta dig med sju viktiga ord för fotografer.

Bli inte stressad av orden. Tänk bara på dem som glosor – något man måste lära sig, inte "förstå". Förklaringarna till orden är ganska enkla. Nu börjar vi!

Fotografi handlar om att tämja ljuset

Visste du att ordet fotografi kommer från grekiskans phos som betyder 'ljus' och graphis som betyder 'pensel'? Med lite fantasi kan man alltså översätta ordet fotografi till "att måla med ljus". Faktum är att det är precis vad du gör varje gång du tar en bild, även om det låter aningen romantiserat. När ljuset träffar motivet, reflekteras det och letar sig in genom objektivet för att sedan fångas av kamerans sensor. Du kan betrakta sensorn som din målarduk och ljuset som din färg. Du själv är konstnären som håller i penseln, vilken skulle kunna motsvaras av bländaren, slutaren och allt annat som utgör en kamera. Genom att lära dig grundläggande kamerateknik kommer du kunna styra flödet av ljus in i kameran – du lär dig att tämja ljuset! Då kommer du att kunna ta kontrollen över din kamera (penseln), och påverka dina bilder (färgen på din målarduk) på ett sätt som du kanske aldrig trodde var möjligt.

Kamerahuset, bländaren, slutaren och sensorn

Kamerahuset måste vara ljustätt, eftersom det har som uppgift att skydda sensorn från allt omgivande ljus. Insläppet av ljus är nämligen något du vill styra själv vid varje bild du tar.

Bländaren är ett hål i kamerans objektiv. Genom att bestämma storleken på hålet påverkar du hur mycket ljus som når sensorn. Ju större bländare, desto mer ljus.

Slutaren fungerar som en dörr mellan kamerahuset och objektivet. Genom att öppna och stänga dörren kontrollerar du under hur lång tid ljuset ska släppas fram till sensorn. Ju längre slutartid, desto mer ljus släpper du in.

Sensorn är den ljuskänsliga yta i din kamera som registrerar ljuset och tillåter dig att spara din bild.
En kamera har i alla tider haft ett objektiv, en bländare, ett kamerahus och en yta som registrerar bilden. Förr i tiden fick objektivskyddet fungera som slutare. Numera är slutaren inbyggd i kamerahuset och sitter alldeles framför bildsensorn. Bild: Projekt Runeberg
Exponera rätt i varje situation

Att exponera betyder i fotosammanhang att du utsätter sensorn i ditt kamerahus för en viss mängd ljus under en viss tid. Exponerar, det gör du varje gång du tar en bild. För att kunna fånga de befintliga ljustonerna utan att tappa detaljer i de ljusa eller mörka partierna, krävs en korrekt exponering. Släpper du in för mycket ljus, kommer din bild att bli för ljus. Det kallas för att överexponera bilden. Släpper du in för lite, blir den för mörk. Det kallas för att underexponera bilden. Hur du ska exponera beror på det befintliga ljuset i varje situation. Det finns alltså ingen standardexponering som fungerar för alla bilder. Det finns tre sätt att styra din exponering: bländaren, slutaren och ISO-talet, som är sensorns ljuskänslighet. I de kommande artiklarna kommer vi gå genom hur de tre sätten hänger ihop.
Underexponerad till vänster, överexponerad till höger. Korrekt exponerad i mitten. Blåmussla på Getterön, Varberg. Foto: Viktor Sundberg
Så fungerar bländaren

Bländaren sitter i ditt objektiv och är ett hål uppbyggt av ett antal rörliga lameller (tunna skivor). När du fotograferar kan du ställa in storleken på bländaren, och därigenom styra hur mycket ljus som ska träffa sensorn. Storleken på bländaren är tack och lov något du slipper gissa dig till eller räkna ut på egen hand. Din kamera mäter det befintliga ljuset, och föreslår en lämplig bländare. Du justerar vanligen bländaren med en ratt eller knapp på kamerahuset. På vissa kameror väljer du bländare genom att vrida på en ring på objektivet. Bländarens storlek anges som ett bländartal, och visas ofta både i kamerans sökare och på en display på kamerahuset.
Bländaröppningar i ett objektiv med f/4 som största bländare och f/22 som minsta. Foto: Tobias Hagberg
Bländartalet anger storleken på ljusinläppet

De olika bländartalen kallas även för bländarsteg, och löper i en talserie. Första gången man ser talserien, kan den se lite egendomlig ut och kanske kännas svår att förstå. Men oroa dig inte, med tiden kommer du att kunna hela serien som ett rinnande vatten.

Bländarstegen anges ofta med ett "f/" framför, och löper från f/1 upp till ungefär f/32 på följande sätt:

1 1,4 2 2,8 4 5,6 8 11 16 22 32

Den här talserien utgör de hela bländarstegen, men man kan även ofta välja bländare i halva eller tredjedels steg. Egenskaperna hos den bländare du väljer, kommer att påverka din bild väsentligt. Det kommer du snart att få lära dig. Därför är det viktigt att känna till vad de olika bländartalen innebär för din bild. För varje steg du ändrar bländartalet från vänster till höger i serien, släpper du in exakt hälften så mycket ljus som i steget innan. Bländaröppningens area halveras alltså i varje steg. Låt oss anta att ljuset i en given situation kräver bländare f/8. Om din kamera istället skulle vara inställd på bländare f/11, innebär det att bara hälften av det ljus som krävs för en korrekt exponering släpps in. Bilden skulle därför bli underexponerad (för mörk).

Lägg följande på minnet:

→ Ett LÅGT tal ger en STOR bländare
→ Ett HÖGT tal ger en LITEN bländare

Bländaren styr skärpedjupet

Det gäller som sagt att välja rätt bländare för att din bild ska bli korrekt exponerad. Bländaren har dock även en annan, mer kreativ och spännande egenskap. Det är nämligen med den du reglerar omfånget på det område i bildens djupled som blir skarpt. Det kallas för skärpedjup, och genom att förstå hur bländaren påverkar ditt skärpedjup, kan du utveckla ditt fotograferande. Skärpedjupet har inga skarpa gränser där motivet plötsligt går från skarpt till oskarpt. Övergången sker istället gradvis, både framför och bakom den punkt du fokuserade på. Ju bättre du förstår sambandet mellan bländare och skärpedjup, desto mer kommer du att kunna använda den kunskapen på ett kreativt sätt i ditt fotograferande. Faktum är att det kommer att bli ett av dina allra vassaste vapen i ditt bildskapande.

Försök därför att lägga följande på minnet:

→ En STOR bländare skapar ett KORT skärpedjup
→ En LITEN bländare skapar ett LÅNGT skärpedjup
En liten bländare ger ett långt skärpedjup. Sydön, Nya Zeeland.En stor bländare ger ett kort skärpedjup. Lunnefågel på ön Runde, Norge. Foto: Viktor Sundberg
När bör du använda ett kort skärpedjup?

Använd ett kort skärpedjup när du vill isolera ditt huvudmotiv, till exempel separera det från en stökig bakgrund. Välj då en stor bländare (lågt bländartal). När du till exempel fotograferar ett porträtt vill du ofta att skärpedjupet nätt och jämnt ska täcka motivet. Allt bakom och framför motivet ska ligga i oskärpa, så att det skarpa motivet liksom hoppar fram ur den mjuka bakgrunden.

Om man gör tvärtom, det vill säga tar ett porträtt med stort skärpedjup och skarp bakgrund, får man en bild som ger ett rörigt intryck där bakgrunden stör och konkurrerar med huvudmotivet.

Andra exempel på motiv som kan passa för stor bländare och kort skärpedjup är djur, sport och små detaljer i ett större sammanhang. Det finns givetvis oändligt många situationer där du kan vilja isolera ett objekt eller skapa mer känsla och dynamik i bilden. Var aldrig rädd för att experimentera med korta skärpedjup.
Ett kort skärpedjup gör bakgrunden oskarp och isolerar ditt motiv från den. Påfågelöga i närheten av skeppssättningen vid Blomsholm, Bohuslän. Foto: Viktor Sundberg
När bör du använda ett långt skärpedjup?

Landskapsbilder utgör ett klassiskt exempel på en typ av bild som oftast kräver ett långt skärpedjup. Med en liten bländare (högt bländartal), kommer betraktaren att kunna njuta av skärpan från förgrunden ända till horisonten. På så sätt skapar du en bra helhetsbild över landskapets alla detaljer. Bildens långa skärpedjup gör också att vi uppfattar den på ungefär samma sätt som vi upplever en vacker vy i verkliga livet.

Bilder som saknar uppenbara huvudmotiv, och bilder som har relativt lugna för- och bakgrunder, är kandidater för ett långt skärpedjup. Däremot är ett långt skärpedjup inte alltid rätt beslut. Men om du inför varje bild funderar på om du vill ha ett långt eller kort skärpedjup, har du tagit ett stort steg mot att börja tänka som en fotograf. Prova dig gärna fram och upptäck hur skärpedjupet påverkas av olika bländare. Fundera på hur känslan i bilden förändras vid varje bländarsteg, och kom ihåg att skärpedjupet är ett av fotografens främsta verktyg för att skapa intressanta och spännande bilder.
Ett långt skärpedjup i en landskapsbild ger skärpa från förgrund till horisont. Ersdalens naturreservat, Hönö. Foto: Viktor Sundberg
Gå vidare

Redo att gå vidare? "Vadå gå vidare? Jag är redan helt slut! Alla nya ord, alla nya begrepp, jag ger upp!" kanske någon säger nu. Men ta det lugnt. Allt kommer att falla på plats om du ger det lite tid. Det handlar om en handfull nya begrepp. Läs texten igen några gånger, och var särskilt uppmärksam på orden i listan längst upp i artikeln. När du har koll på vad orden betyder har du koll på allt du behöver inför nästa avsnitt. Då ska vi bekanta oss med slutaren, och börja fundera lite på hur bländaren och slutar hänger ihop. Tillsammans styr de exponeringen – det vill säga mängden ljus som träffar sensorn.

Övningsuppgifter

Tills vi ses nästa gång: ställ gärna in kameran på läget bländarprioritet (märks på kameran ofta som Av eller A, för Aperture Priority), om du har en systemkamera. Med bländarproritet påslaget ställer kameran själv in en lämplig slutartid för den bländare du har valt.

Ta sedan några bilder med olika bländaröppningar på ett och samma motiv, och titta på bilderna i kamerans display. Fundera lite på resultatet.

Vad händer med skärpedjupet när du ställer in en stor bländare?

Vad händer med skärpedjupet när du ställer in en liten bländare?

Vad händer med slutartiden när du ställer in olika bländare?

© Copyright 2011–2012 DEXT/HME Publishing AB och Viktor Sundberg. Denna artikel bygger i på utdrag ur boken Bättre bilder / Fotoskolan 1 av Viktor Sundberg, och publiceras i överenskommelse med förlaget.

# data[].attributes.attachment_link.description
Om du vill utvecklas lite längre som fotograf finns det inga genvägar. Då bör du ställa om kameran på något av de manuella lägena. I alla fall när du vill ha full kontroll på slutresultatet. Och för att kunna plåta halv- eller helmanuellt behöver du känna din kamera!