# data[].attributes.body
Valdivia (Xile):

El 20 de maig de 1960 es va registrar a Xile un dels terratrèmols més forts, amb una magnitud de 9,5 graus en l’escala Richter, que es fa servir per calcular la intensitat dels terratrèmols. Van morir més de 1.655 persones, 3.000 resultaren ferides i gairebé 2 milions de persones van perdre les seves cases.

Alaska (EEUU):

Aquest terratrèmol es va originar el dia 27 de març de 1964, amb una intensitat de 9,2 graus. Més tard va provocar un intens tsunami on les onades arribaven als 5 metres d’alçada. Aquest terratrèmol es va registrar com el pitjor de nord Amèrica i va provocar un canvi d’estat sòlid a líquid en el sòl, cosa que va provocar la pèrdua de moltes cases que van ser arrossegades.

Sumatra- Andamàn (Indonèsia):

A l’any 2004 es va produir un terratrèmol de 9,1 graus en l’oceà Índic, amb l’epicentre molt a prop de les illes d’Indonèsia, afectant també a part d’Àfrica i sud Àsia, per el moviment de les ones del mar. Va provocar gairebé 228.000 morts i també va ser el terratrèmol que més va durar, entre 8 i 10 minuts, amb la força suficient com per a fer tremolar durant un instant tot el món.

Kamchatka (Rússia):

Un terratrèmol de 9 graus d’intensitat va arrasar  Kamchatka, a Siberia el dia 4 de novembre de 1952. Aquest terratrèmol, va desenvolupar diversos terratrèmols marins i tsunamis, els quals arribaren fins a Hawaii, Japó, Alaska, Xile i Nova Zelanda.

Tohoku (Japó):

El 11 de març de 2011 es va produir un terratrèmol de 9 graus d’intensitat al Japó. L’epicentre se situava en el mar i va ser el sisme més fort del Japó. Va durar aproximadament 2 minuts i la Nasa afirma que aquest fenomen podria haver traslladat Japó més de 2 metres enllà de la seva localització. Per les fortes tremolors es van veure afectades 4 plantes nuclears.

# data[].attributes.headline
7.- Quins són els principals mars i oceans de la terra?

# data[].attributes.subject
7.- Quins són els principals mars i oceans de la terra?

# data[].attributes.body
Mars:
Mar Mediterrani

Mar Vermell

Mar Mort

Mar Negre

Mar Carib

Mar del Nord

Mar Caspi

Mar de Cortés

Mar de Bering

Mar de Tasmanià
Oceans:

Pacífic

Atlàntic

Índic
Antàrtic

Àrtic

# data[].attributes.body
Plaques tectòniques

1. Què són?

2. En quantes plaques està dividida l'escorça terrestre i quin nom tenen?

3. Límits de relacions de les plaques tectòniques. Quins moviments tenen habitualment les plaques? Que passa, o que produeixen en funció del moviment que fan?

4. En quins dos tipus de plaques es divideixen les plaques tectòniques?

5. Zones importants de la terra en els límits de les plaques.

6. Què són, on es troben, i quan han sigut actius: els volcans més importants de la terra, tsunamis, terratrèmols...

7. Quins són els principals mars i oceans de la terra?

# data[].attributes.headline
6.- Què són, on es troben, i quan han sigut actius: els volcans més importants de la terra, tsunamis, terratrèmols...

# data[].attributes.subject
6.- Què són, on es troben, i quan han sigut actius: els volcans més importants de la terra, tsunamis, terratrèmols...

# data[].attributes.body
ETNA
Esta situat a l'illa de Sicília (Itàlia)i és el més alt d'Europa (3.623 m). La seva activitat es quasi constant.

MAUNA-LOA
Situat a l'illa de Hawaii, al costat del Kilawea. Té 4.169 m. de altitud i les seves pendents són poc pronunciades. En realitat la seva base està a molta profunditat: 5000 m. sota el nivell del mar. La seva lava és molt viscosa i és mou molt a poc a poc, desembocant amb freqüència a la vora del mar. Surt a unes temperatures de 1000 graus C i l'aire que l'envolta pot arribar a 70 graus.

KRAKATOA
Està a Indonèsia (prop de l'illa de Sumatra).En 1883 va produir la erupció volcànica considerada con la més gran dels temps moderns. Va tenir tanta força que va explotar l'illa sencera i es va sentir al voltant de 5000 kms. Les roques van sortir disparades a 50 kms de alçada i les cendres es van quedar suspeses a l'aire durant anys.

STROMBOLI
Es tracta d'un volcà que entra en erupció de manera molt violenta. No treu molta lava però les explosions obren cràters. Està a Itàlia, a l'illa que porta el seu nom.

VESUBI
És l'únic volcà actiu del continent europeu. Està situat a prop de Nàpols (Itàlia). Les seves explosions són violentes i perilloses. Treu grans quantitats de cendres volcàniques. A l'antiguitat, a l'any 79 de la nostra era, va entra en erupció i va sepultar en poques hores les ciutats de Pompeia, Heculano i Capania. Avui en dia es poden visitar les seves ruïnes que s'han trobat en excavacions arqueològiques.

KILAWEA
Es de tipus hawaià.Té un cràter molt ampli (850 m de diàmetre) i l'emissió de lava és molt suau, sense explosions. En els darrers 100.000 anys ha crescut 1200 metres sobre el nivell del mar. Actualment és el més vigorós dels volcans de Hawaii. Normalment fa un repòs de 1-2 anys entre cada erupció.

TEIDE
Està situat a les illes Canàries (d'origen volcànic), en concret a Tenerife. Té 3.176 metres d'altitud i la seva darrera erupció important és va produir en 1909. Va llençar lava durant 10 dies.
MUNTANYA PELADASituat a l'illa de la Martinica, en francès rep el nom de Mont Pelée. Al  1902 va llençar un núvol de cendres que va asfixiar i cremar al habitants de la ciutat de Saint-Pierre.
POPOCATEPELEl seu nom vol dir "muntanya que fa fum" i està situat a la zona central de Mèxic, amb una altitud de 5.450 m. Té documentades nombroses erupcions i actualment està en activitat.

# data[].attributes.headline
5.- Zones importants de la terra en els límits de les plaques.

# data[].attributes.subject
5.- Zones importants de la terra en els límits de les plaques.

# data[].attributes.body
En zones continentals també existeixen límits divergents, que originen una fractura en la litosfera, denominada rift. Els centres d’expansió dintre del continent bomben l’escorça i produeixen falles i procesos volcànics que, amb el transcurs del temps, divideixen la massa continental en dos fragments. Aquesta situación es dóna en la zona d’Àfrica Oriental coneguda com Great Riftr Valley.

# data[].attributes.headline
4.- En quins dos tipus de plaques es divideixen les plaques tectòniques?

# data[].attributes.subject
4.- En quins dos tipus de plaques es divideixen les plaques tectòniques?

# data[].attributes.body
Segons l'estructura que tenen les plaques es distingeixen dos tipus.

Plaques continentals: Presenten litosfera continental i litosfera oceànica. Inclouen els continents i una part dels fons oceànics.

Plaques oceàniques: Presenten únicament litosfera oceànica. Es troben només sobre fons oceànics.

Aquestes plaques es mouen a diferents velocitats; les més lentes poden arribar a desplaçar-se 1 o 2 cm/any i les més ràpides de a 10 cm/any. En aquests desplaçaments es produeix un xoc i una fricció en els seus límits arribant inclús a trencar-se.A causa d''aquesta ruptura es genera una pertorbació en forma d'ones sísmiques que són les que constitueixen els terratrèmols

# data[].attributes.headline
3.- Límits de relacions de les plaques tectòniques. Quins moviments tenen habitualment les plaques? Que passa, o que produeixen en funció del moviment que fan?

# data[].attributes.subject
3.- Límits de relacions de les plaques tectòniques. Quins moviments tenen habitualment les plaques? Que passa, o que produeixen en funció del moviment que fan?

# data[].attributes.body
Són les vores d’una placa i és aquí on es presenta la major activitat tectònica (sismes, formació de muntanyes, activitat volcànica), ja que és on es produeix la interacció entre plaques. Hi ha tres classes de límit:

Divergents o constructius: són límits en els quals les plaques se separen unes d’altres i, per tant, emergeix magma des de regions més profundes (per exemple, la dorsal meso atlàntica formada per la separació de les plaques d’Euràsia i Amèrica del Nord i les d’Àfrica i Sud-Amèrica).

Convergents o destructius: són límits en els quals una placa xoca contra una altra, formant una zona de subducció (la placa oceànica s’enfonsa sota de la placa continental) o un cinturó orogènic (si les plaques xoquen i es comprimeixen). Són també coneguts com “vores actius”.

Transformants: són límits on les vores de les plaques llisquen una respecte a l’altra al llarg d’una falla de transformació.

El desplaçament de les plaquetes és deguda als moviments de convecció que es formen a l’astenosfera i a la força de la gravetat. En separar-se originen nous oceans, provocant la seva expansió, mentre que al apropar-se col·lisionen i s’aixequen noves serralades. El seu moviment és tremendament lent, tot just uns pocs centímetres a l’any.

# data[].attributes.headline
2.En quantes plaques està dividida l'escorça terrestre i quin nom tenen? 

# data[].attributes.subject
2.En quantes plaques està dividida l'escorça terrestre i quin nom tenen? 

# data[].attributes.body
Actualment hi ha 12 plaques principals;

# data[].attributes.headline
7.Quins són els principals mars i oceans de la terra?

# data[].attributes.subject
7.Quins són els principals mars i oceans de la terra?

# data[].attributes.body
La superfície terrestre està construïda per una sèrie de peces de puzle que es diuen plaques tectòniques o litosfèriques, que encaixen unes a unes altres. Aquestes plaques són grans blocs de roca.

Les plaques que es troben al fons del mar es diuen plaques oceàniques i les que estan sota la superfície plaques continentals .