# data[].attributes.body
Gregor Johann Mendel (1822-1884) a fost un călugăr austriac și om de știință considerat tatăl geneticii, pentru descoperirea principiilor de bază ale eredității. Observațiile sale din experimentele pe care le-a efectuat în grădina sa au marcat începutul geneticii moderne.

Cu toate acestea, importanța operei sale nu a fost recunoscută decât la sfârșitul secolului al XIX-lea.

# data[].attributes.body
Primele experimente efectuate de Gregor Mendel au avut loc în grădina mănăstirii în 1856, în care a testat diferite opțiuni pentru încrucișarea cu mazăre.

Se spune că Mendel era un om cu abilități de observare extinse, precum și cunoștințe de agricultură, deoarece meseria sa dedicat-o tatălui său. Când era mai mic, lucra uneori cu tatăl său la fermă, astfel încât această experiență i-a oferit și cunoștințe.

# data[].attributes.body
Prima lege: principiul uniformității

A doua lege: principiul segregării

A treia lege: principiul transmiterii independente.

# data[].attributes.body
Importanța majoră a operelor lui Mende l este că experimentele sale au fost fundamentale pentru genetica modernă. Celebra "Legea Mendel" a reușit să explice transmiterea moștenirii genetice de la părinți la copii.
Mulțumită lui Mendel, astăzi este posibil să se prevadă caracteristicile pe care copiii le vor adopta de la părinți, și anume probabilitatea de a contracta boli și chiar abilități mentale și talente naturale.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
14 definiții pentru ereditate hereditate

Dicționare explicative

Explică cele mai întâlnite sensuri ale cuvintelor.

EREDITÁTE, eredități, s. f. 1. Însușire a viețuitoarelor de a transmite urmașilor caracterele genetice specifice fiecărei specii. 2. ( Jur.) Moștenire, succesiune. 3. Proprietate a unui lucru sau a unui fenomen de a depinde de acțiunile momentane, precum și de stările succesive anterioare. - Din fr. hérédité, lat. hereditas, -atis.

ereditate [ At: SĂULESCU, HR. I, 198/23 / V: ( înv) here~ / Pl: / E: fr hérédité, hereditas, -atis] 1 ( Jur) Calitate de moștenitor. 2-3 (Drept de) moștenire a unor lucruri. 4 Transmitere a unei funcții, a unei demnități sau a prerogativelor monarhice pe baza dreptului de succesiune. 5 ( Nob) Noblețe. 6 ( Blg) Transmitere genetică a caracterelor normale și patologice de la o ființă la descendenții săi. 7 ( Spc; la oameni) Transmitere a anumitor caractere individuale, fizice sau mintale, de la părinți la copii. 8 ( Pgn) Totalitate a predispozițiilor, a aptitudinilor etc. moștenite de la părinți sau de la strămoși. 9 Caracter particularizat care se transmite în mod constant, de la o generație la alta, într-un anumit mediu geografic, social etc.

EREDITÁTE, eredități, s. f. 1. Proprietate a viețuitoarelor de a transmite urmașilor caracterele genetice specifice fiecărei specii. 2. ( Jur.) Moștenire, succesiune. 3. Proprietate a unui lucru sau a unui fenomen de a depinde de acțiunile momentane, precum și de stările succesive anterioare. - Din fr. hérédite, lat. hereditas, -atis.

EREDITÁTE s. f. 1. ( Biol.) Proprietatea viețuitoarelor de a transmite urmașilor însușirile pe care le-au dobîndit în cursul evoluției lor pe glob, sub influența factorilor mediului înconjurător. Cunoașterea legilor eredității și variabilității descoperite și cercetate de Miciurin și Lîsenko. V. ROM. decembrie 1950, 184. 2. ( Jur.) Moștenire, succesiune.

EREDITÁTE 1. transmitere din generație în generație a anumitor caractere. 2. succesiune, moștenire. (< fr. hérédité, lat. hereditas)

EREDITÁTE ~ăți f. 1) Proprietate a materiei vii de a transmite urmașilor caracteristicile sale morfologice, fiziologice și biochimice. 2) jur. Transmitere a unei averi, moșii sau a unui titlu pe cale de moștenire. /<fr. hérédité, lat. hereditas, ~ atis

ereditate f. 1. dreptul de a lua o moștenire; 2. succesiune pe tron: 3. transmitere din tată în fiu a unor calități sau defecte.

*ereditáte f. (lat. heréditas, -átis). Moștenire, succesiune: a ajunge rege pin ereditate. Transmitere din tată în fiŭ a unor calitățĭ orĭ defecte (atavizm).

Dicționare morfologice

Se indică corespondența dintre forma de bază a unui cuvânt și flexiunile sale.

Dicționare enciclopedice

Definiții enciclopedice

EREDITÁTE (< fr., lat.) s. f. 1. Însușire fundamentală a materiei vii de a transmite de la o generație la alta factorii genetici (genele). ◊ E. celulară = transmitere a informației genetice existente în structurile DNA celulare. E. citoplasmatică = transmitere a informației genetice existente în formațiuni specifice extranucleare, ce nu se supune legilor mendeleene. E. controlată de sex = transmitere diferită a informației genetice. la cele două sexe. E. cromozomială = transmitere a informației genetice cantonată în cromozomi. E. extracromozomială = transmitere a informației genetice implicate în sterilitatea masculină. 2. Proprietate a stării unui material sau a unui fenomen de a depinde atât de acțiunile momentane, cât și de mulțimea stărilor succesive anterioare. 3. ( Dr.) Moștenire; avere succesorală.

Copyright © 2004-2022 dexonline (https://dexonline.ro)

# data[].attributes.attachment_link.description
Explică cele mai întâlnite sensuri ale cuvintelor. EREDITÁTE, eredități, s. f. 1. Însușire a viețuitoarelor de a transmite urmașilor caracterele genetice specifice fiecărei specii. 2. ( Jur.) Moștenire, succesiune. 3. Proprietate a unui lucru sau a unui fenomen de a depinde de acțiunile momentane, precum și de stările succesive anterioare.