# data[].attributes.body
Jurbarko „Ąžuoliuko“ mokykloje jau ketvirtą kartą (nuo 2014 – tųjų metų)  pajutome donelaitiško pavasario dvelksmą... (Džiaugiamės, kad 2015 –aisiais Lietuvoje startavo ilgalaikis projektas „Kasmetinė Kristijono Donelaičio kūrybos savaitė“). Taigi, ir šį pavasarį  su priešmokyklinukais prisilietėme prie lietuvių literatūros pradininko kūrybos, atsiliepdami į tai, jog „2017 – tieji – lietuvių kalbos kultūros metai“ ir į šių metų „viežlybos kalbos“  potemę.

Renginiui, kurį pavadinome „KALBĖKIME TIK VIEŽLYBAI“ priešmokyklinukai ruošėsi visą paskutinę kovo mėnesio dekadą – klausėsi K. Donelaičio poemos „Metai“ ištraukų: „Ak, kur dingo viežlybums jau mūsų gadynių!“ ...Ak tu švents dieve, kokią gi gadynę sulaukėm! / Ak  kokios  tamsybės  jau  apjekino  svietą!... /  Žinot juk visi, kaip kožnas Lietuvą giria / Ir kaip daug svetimų žmonių, kad mus pamatytų, / Iš visų kampų šio svieto jau susibėgo. / Ne tikt vokiečiai visoki mus pažiūrėti, / Bet ir daug prancūzų mus mylėt susirinko; / Taip kad ir lietuviškai kalbėdami valgo / Ir jau rūbais mūs, kaip mes, vilkėti pagavo; / Tikt margų marginių dar nešioti nedrįsta. / Taigi pameskim jau tokį netikusį būdą, / O viernai visur ir viežlybai pasielkim.

Šventės metu (2017-03-30) priešmokyklinukų  lūpose tradiciškai suskambo: „Jau saulelė vėl atkopdama budino svietą...“ (vaikai išmoko net 8 poemos „Metai“ eilutes apie pavasarį),  „Kiekvienam daryti gera / Savo darbu ir žodžiu...“ Gebantys skaityti vaikučiai skaitė K. Donelaičio eilutes apie lietuvių kalbos išsaugojimą, kas taipogi aktualu ir šiandieninei Lietuvai: „Ak, kur dingot jūs, barzdotos mūsų gadynės, / Kai lietuvninkės dar vokiškai nesirėdė / Ir dar vokiškus žodžius ištart negalėjo. / O štai dar negana, kad vokiškai dabinėjas, / Bet jau ir prancūziškai kalbėt prasimanė“.

„...Taigi dabar aš jus, kaip viernas klaps pamokindams. / Nei prancūziškai, nei vokiškai nepagyriau; / Bet tikt būriškai, kaip draugas jūsų pažįstams, / Jums tiesiog pasakiau, kaip man pasakyt pasitaikė“.

Su didžiule pagarba lietuviškai kalbai priešmokyklinukai, pritardami Donelaičiui, perteikė kalbininko J. Jablonskio mintį „Maža garbė svetimom kalbom kalbėti, didi gėda savo gerai nemokėti“.

Kadangi „2017 – tieji – lietuvių tautinio kostiumo metai“ su vaikais prisiminėme įstaigoje š. m. vasario 21-ąją pravestą rajoninį renginį „Tarptautinė gimtosios kalbos diena, lietuvių tautiniu kostiumu  papuošta“ (vaikai turėjo galimybę realiai susipažinti su 5 Lietuvos etnografinių regionų tautiniais kostiumais), todėl Donelaičio eilėse įžvelgėme ir į lietuvių tautinio kostiumo šaknis. Ugdytiniai sužinojo, jog„Metų“  personažai gyveno Vyžlaukio valsčiuje. Valsčiaus pavadinimas – Vyžlaukis turi svarbią prasmę. (Tokio kaimo nebuvo ir nėra, jis paties poeto sugalvotas iš didelės pagarbos lietuvninkų „apdarui“.) „Vyža” – iš karnų pintas apavas. Vaikučiai pajuto pagarbą nuo Donelaičio „čėso“ lietuvių garbinamai vyžai, seniems papročiams, išskirtinai domėjosi Donelaičio „čėso“ žodynu, poemai  „Metai“ sukurtais V.K. Jonyno raižiniais,- juose ieškojo vyžų, klumpių, marginių, sermėgų, tapusių šiandieninio lietuvių tautinio kostiumo dalimi.

Pritarėme Donelaičio raginimui ir sau pažadėjome „Tikt viernai ir viežlybai“ visur pasielgti.

Logopedė Gražina Glinskienė

# data[].attributes.headline
Jurbarko rajono Veliuonos Antano ir Jono Juškų gimnazijos ikimokyklinio ugdymo grupės

# data[].attributes.subject
Jurbarko rajono Veliuonos Antano ir Jono Juškų gimnazijos ikimokyklinio ugdymo grupės

# data[].attributes.body
Kartu su mokiniais skaitėme poemos "Metai " ištraukas, kalbėjome apie lietuviško rašto, kalbos draudimo metus, apie mūsų kalbos grožį bei rašėme ir iliustravome  laiškus gimtajai kalbai tema "Dėkoju, kad esi..."

Mokytoja Rima Latkauskaitė

Akimirkos iš projekto veiklų.

# data[].attributes.body
Prisiliesti prie K. Donelaičio kūrybos kvietėme 4 - 5 m. amžiaus ugdytinius iš „Pelėdžiukų“ ir „Ežiukų“ grupių. Susipažinę su poema "Metai", drauge su vaikais aptarėme už ką mes esame dėkingi, kokiais žodžiais galime išreikšti savo dėkingumą. Štai Gvido ir jo mamos laiškas auklėtojai : " Dėkoju, kad esu linksmas ir geras vaikutis, turiu tėtį ir mamą. Turiu sesutę, su kuria aš daug žaidžiu. Labai smagu ir gera, kai susitinku tetą ar kaimyną, kuris mane kalbina ir giria. Kiekvieną dieną jaučiuosi paaugęs, juk darželyje aš išmokstu tiek naujų dalykų." .
Grupėse atlikome įvairius kūrybinius darbus, o  susirinkę į draugišką, pavasarišką popietę salėje, vaikai stebėjo ir edukacinę video medžiagą, drauge atliko linksmas užduotis ir savo pavasariniais piešiniais dėkojome atbundančiai gamtai.
Prie šio projekto įgyvendinimo noriai prisijungė ir tėveliai, jų sukurtos eilės nugulė į debesėlius, iš kurių "prapliupo" raidžių lietus.
"Jau pavasaris vėl atkopdamas budina gamtą ir rytais saldžius sapnus nutraukdamas juokias. Paukšteliai savo tarškesiu žadina vaikus ir gimtos kalbos grožį šlovinti kviečia visus" (Agota ir mama Inga).
"Dėkoju, kad esi užtai,
Kad paukščiai vėl parskrido, kaip antai,
Kada saulelė žiemą varė juokdama,
Pavasario linksmybėms gamtą, žmogų ruošdama.
Lietuvninkas esu, kaip Donelaitis "Metuose" sakys,
Branginti kalbą - man pavestas uždavinys.
Lai mano lūpomis gimtieji žodžiai vis skambės
Dėkingas aš už dabartį kūrėjo praeities" (Brigita ir mama Sandra)

# data[].attributes.body
Atliepdami tai, kad 2017-ieji paskelbti Kalbos kultūros metais, šiam Donelaitiškajam pavasariui pasirinkome potemę „viežlyba kalba“. Poemoje „Metai“ nuolatos mums primenama būtinybė kalbėti lietuviškai, kalbėti ir elgtis „viežlybai“, už visą, kas esa ir kas esame -„viernai dėkavoti dievui“.

Visą savaitę ne tik kalbėjome su vaikais apie Donelaitį, skaitėme ištraukėles iš „Metų“, bet ir didesnį dėmesį skyrėme kalbai, elgsenai, rinkome, rašėme gražius žodelius, o paskui vaikai rašė ir piešė savąsias padėkas, skirtas tiems, kam patys norėjo padėkoti. Dalyvavo „Pelėdžiukų“, „Drugelių“, „Nykštukų“ ir „Boružėlių“ grupės.

O balandžio 3 d. visi susirinkome į salę pasidžiaugti mūsų darbelių parodėle. Dar kartą prisiminėme Donelaitį,- kas jis buvo, kada gyveno, kuo svarbus Lietuvai ir mums visiems,- išties vaikai net stebina savo žinojimu. Paskui visi kartu dainavome, o Lieputė mums pademonstravo dailią kalbą - dzūkiškai paporino pasaką, su kuria nesenai dalyvavo Kauno miesto skaitovų konkurse,- vaikai jos klausė net nuščiuvę.

O štai kokios dėkingumo mintys, donelaitiškojo pavasario įkvėptos,  sklandė pas mus:

Dėkoju saulutei, kad visus pažadino iš miego. Mindaugas

Dėkoju žemei, kad gyvenu. Dėkoju už medžius, už jūras, už paukščius. Romualdas

Dėkoju jums, kurie esate gyvi, nes visi esate reikalingi man. Ugnė

Dėkoju saulytei, kad šildo ir šviečia; mamytei, tėveliui, sesei, kad mane myli.  Kotryna

Dėkoju drugeliui, kad jis vasarą pas mane atskrenda. Ieva

Dėkoju žemelei nešiojai kad mane.  Austėja

Dėkoju žolele, kad tu žaliuoji. Kotryna

Dėkoju diedukams, kad mane saugojat. Dovydas

Dėkoju broliui už tai, kad parsiveda mane iš darželio namo. Evita

Dėkoju drugeliui už sparnų plasnojimą. Augustė R

Dėkoju mamai už tai, kad leidžia man dirbti. Emilis

Dėkoju Lietuvai už gerus namus. Tėja

Dėkoju paukšteliui už čiulbėjimą. Marta

Dėkoju saulei už šviesią vasaros dieną ir už šilumą. Kristupas

Dėkoju Lietuvai, kad yra mano šalis ir kad galiu daug sužinoti. Patricija

Dėkoju krikšto mamai už gerą pusserę. Nojus

Dėkoju šuniukui už tai, kad jis yra labai geras. Meda

Dėkoju visai savo šeimai, kad mane pagimdė ir rūpinasi. Julius

Dėkoju debesėliui už lietutį, kad jis laisto gėlytes. Lėja

Dėkoju draugui už draugystę. Saulėja

Dėkoju mamai, kad manim rūpinosi ir mylėjo. Dėkoju gėlytei, kad leido kvapą. Dėkoju auklėtojai, kad mane saugo. Nora

# data[].attributes.headline
Donelaičio kūrybos savaitės 2017 NUOSTATAI

# data[].attributes.subject
Donelaičio kūrybos savaitės 2017 NUOSTATAI

# data[].attributes.attachment_link.title
Donelaičio kūrybos savaitės 2017 nuostatai