# data[].attributes.body
Це по суті інсталятор троянської програми. Оскільки троянська програма це багатокомпонентний елемент, який потребує щоб в системі були встановлені певні драйвери та інші компоненти, то цю задачу виконує дропер. Після того як дропер було активовано в системі, він встановлює всі частини троянської програми та активує її.

# data[].attributes.headline
Троянська програми

# data[].attributes.subject
Троянська програми

# data[].attributes.body
Троянська програма – це програма, яка має приховані функції. Така назва виникла тому що перші програми цього типу потрапляли на комп’ютери під виглядом корисних програм, які користувачі завантажували і запускали власноруч. Зараз такий варіант розповсюдження також присутній, часто користувачі самі запускають подібні програми, намагаючись завантажити зламані неліцензійні версії програмного забезпечення чи програми для генерації зламаних серійних ключів. Як наслідок, під видом кейгенів та кряків троянські програми досить часто потрапляють на комп’ютери, ласих до використання неліцензійного програмного забезпечення, користувачів.

# data[].attributes.body
Руткіт – це спеціальний вид троянських програм, головна мета якого – максимально глибоко інсталюватись у систему, щоб його було якомога важче знайти і видалити. Як правило, руткіти містять драйвери операційних систем і працюють на досить низькому рівні. Руткіти використовуються для маскування всіх інших компонентів троянця від детектування. Тобто руткіт у системі призваний приховати роботу інших компонентів трояна. Головна проблема в тому, що руткіти дуже важко знайти і ще важче видалити з системи. Далеко не кожна антивірусна програма може з цим впоратись.

# data[].attributes.body
Бекдор – програма «чорний хід», зазвичай шкідливі програми цього типу дають зловмиснику віддалений доступ та можливість керування комп’ютером користувача. Методи їх дії бувають різними, наприклад така програма може відкрити мережевий порт, за допомогою якого зловмисник отримає повний доступ до ураженого комп’ютера: зможе надсилати різні команди, запускати інші програми.

# data[].attributes.headline
Кібершпигунство

# data[].attributes.subject
Кібершпигунство

# data[].attributes.body
Окремою історією з комп’ютерними вірусами є кібершпигунство. Електронно-обчислювальні системи використовуються не тільки домашніми користувачами, але й бізнесом та органами влади, при цьому у них використовуються такі ж самі IBM-PC сумісні комп’ютери в основному з операційною системою Windows і схожим програмним забезпеченням. Нажаль, більшість комп’ютерів у державних органах також можуть бути атаковані загрозами для домашніх користувачів. У зв’язку з цим ми спостерігаємо багато заражень і втрат саме конфіденційної державної інформації, а інколи навіть секретної. Троянські програми, які проникають в державні органи можуть не тільки красти інформацію, але й проводи різноманітні диверсії. Так у світовій практиці відомі випадки заражень важливих стратегічних об’єктів, які були виведені з ладу чи була змінена їх робота.

# data[].attributes.headline
Громадськість за

# data[].attributes.body
Громадськість завжди цікавить запитання хто написав програму? Хто стоїть за кібератакою? І т.д.
На жаль у кіберсвіті  існує дуже багато анонімності. По певних деталях в коді вірусу, характеристиками в виконуваних фалах, як правило, можна зробити певні висновки, на якій мові розмовляють хакери, що пишуть код, яких стиль чи методи програмування використовувався. Можливо створена програма схожа на ту, яку виявили раніше, а вже про попередню відомо хто і де її створив.  Теоретично якщо правильно налаштовано мережеве обладнання можна запротоколювати джерело атаки на систему, однак на практиці виявити це не завжди є можливим. І тому не дивно що не вдалося одразу виявити винних у атаці на ЦВК.