# data[].attributes.headline
En bog som gav mig mit første kulturchok 

# data[].attributes.subject
En bog som gav mig mit første kulturchok 

# data[].attributes.body
Forfatter: Suzanne Fischer Staples

Titel, forlag, årstal: Shabanu, vindens datter, Gyldendal, 1990

Jeg ville gerne starte med et citat, men min datter har lånt bogen, på min opfordring endda – og nu er den væk?!! ”Den var da ikke god, mor!” kunne citatet vel så være... Men for mig var den skælsættende, dengang jeg tilfældigt stødte på den på skolebiblioteket i start 90’erne. Mit første rigtige kulturchok! Bevares, tiden var en anden, i provinsbyen boede få indvandrere (sådan hed de dengang) og jeg kendte kun selv en enkelt – Emine, i min parallel klasse. Så at møde Shabanu og høre hende fortælle om sin verden - sin skæbne, var en kæmpe omvæltning for mig. Jeg husker hvordan jeg var alle følelser igennem sammen med hende, hvordan jeg skrev lange overvejelser i min dagbog om hvor heldig jeg var at bo i Danmark og hvordan det påvirkede mig voldsomt, da Emine kom hjem fra ferie i Tyrkiet og skulle gå med tørklæde og var blevet forlovet.

Shabanu vokser op i den pakistanske ørken sammen med sin storesøster og øvrige nomade familie, der opdretter kameler. Vi møder hende da hun er 11 år og familien kredser om medgift, smukke kjoler og andre forberedelser til søsterens bryllup. Et bryllup der er arrangeret, ligesom Shabanu selv er lovet væk. Shabanu tager os med i hendes hverdag, vi møder kamelerne, udfører hendes pligter og får indblik i hendes tanker – både om at skulle undvære søsteren, hendes egen begyndende pubertet og dermed det bryllup der er i sigte og mange andre tanker og observationer der rører sig i en 11 årig nomadepige. Shabanu kæmper med at skulle være lydig, hun har meninger der ikke altid passer med hendes fars og hendes lidt rebelske moster er både spændende og lidt farlig. Historien tager en uventet drejning og Shabanus skæbne ændres drastisk!

# data[].attributes.body
Forfatter: Emma Healey

Titel, forlag, årstal: Elisabeth er forsvundet, People’sPress, 2016

Første sætning i bogen: ”Maud? Er jeg virkelig så kedelig, at du hellere vil stå derude i mørket?” Maud husker at Elisabeth stillede hende spørgsmålet. Hun husker at hun havde gravet i haven og fundet noget der. Hvad var det nu hun havde fundet?

Vi følger Maud’s tanker. Hun har svært ved at huske og blander alting sammen... overalt har hun små sedler med ting hun skal huske, der hænger skilte i hjemmet om at hun ikke må gå ud eller lave mad. Hvorfor er det nu at hun ikke må det? Og hvor er hendes veninde Elisabeth? Maud tænker tilbage på sin ungdom og søsteren Sukie. Sukie forsvandt også...

Og Helen, Maud’s datter kommer hver dag. Eller det siger hun i hvert fald at hun gør, men Maud synes aldrig hun ser hende mere... Helen synes vist at hendes mor er frygtelig besværlig. Citat: Nogle gange laver hun underlige fagter bag om ryggen på mig. Jeg har set hende i spejle, hvor hun lod, som om hun kværkede mig”

På gribende og indlevende vis fører denne bog os gennem et helt liv i minder. Maud’s minder. Men vi får dem i brudstykker og tilsyneladende uden sammenhæng, faktisk sidder man i perioder og forvirres over, om man da ikke havde læst noget om det tidligere? Og hvem var det nu den person var? Hvordan var sammenhængen nu? Men det kan man ikke helt huske... Det er en utrolig velskrevet fortælling om at blive glemsom og den giver et rørende indblik i at miste. At miste sin mor, selvom hun er lige der foran en, at miste sin søster for længe siden, dengang under krigen, men aldrig få vished og ikke mindst om at miste sig selv. Yderligere, når man læser bogen anden gang, lægger man mærke til mange små detaljer, som udløser eller afbryder tankestrømmen hos Maud og man får øje på små hints til det sideløbende drama, der fortælles om hendes ungdom under krigen.

# data[].attributes.body
Forfatter: J.L.K. Grimm

Titel, forlag, årstal: Bord dæk dig, Gyldendal, 1941

Første sætning i bogen: For mange, mange år siden levede der engang en skrædder, som havde tre sønner, men kun én eneste ged. En klassisk indledning på et eventyr... i dette tilfælde et ældre eventyr som er tilføjet illustrationer i 1941 og udgivet som en billedbog. Illustrationerne har kun fokus på fortællingen, der gives ikke andre indtryk eller indblik via dem og de er simple og uden meget fokus på baggrund og detaljer. Teksten er meget lang og selvom der er en talende ged i fortællingen, bliver den hverken sjov eller børnevenlig, for den taler i vers og med svære ord.

Citat: Rasende tog han sin alen ned fra væggen og jog drengen bort. Historien præsenterer os for de klassiske eventyrtræk, de 3 brødre, den onde fader, ting med overnaturlige egenskaber og det faktum at de 2 første brødre ikke klarer sig godt og nu er alt op til den yngste bror, som i øvrigt klarer ærterne med vold og trusler. Dog foregår der en historie i historien, om familiens eneste ged, som får alle i fedtefadet ved at lyve. Den indleder og afslutter bogen og man sidder tilbage med 2 budskaber. Hvad nytter det at have fine værktøjer, hvis man ikke ved hvordan man skal bruge dem? Og hvordan går det for den der lyver?

Jeg synes bogen er alt for svær som børnebog, selvom den var at finde under ”billedbøger” på børnebiblioteket. Til gengæld var det et interessant indblik i hvordan børnelitteraturen i den grad har udviklet sig! Og med det blik på den, vil jeg anbefale den som et fremragende eksempel på en billedbog der snarere er egnet til udskoling end indskoling...

# data[].attributes.body
?? (Ehrengard? Tove Ditlevsen)

# data[].attributes.body
Forfatter: Sven Nordqvist (han er også illustrator)

Titel, forlag, årstal: Rävjakten, OPAL, 1986

Første sætning i bogen: Gubben Pettson och hans katt Findus bodde på en liten gård mitt ute i landskapet. Sådan bliver vi inviteret ind i Peddersen og Findus’ verden, som er fyldt med fantasi og hverdagseventyr. Peddersen er en mand der hverken har eller savner mange besøgende. Han bor med sin kat Findus, som både kan tale, gå på to ben og hjælpe med diverse ting på gården. I Rävjakten udfolder sig en helt simpel historie om en ræv der stjæler høns, en nabo der vil skyde ræven og Peddersen og Findus’ sjove og finurlige løsninger på at redde rævens liv, men i stedet skræmme den. Mon det lykkedes?

Sideløbende med historien har Sven Nordqvist lavet de skønneste illustrartioner, som fortæller og støtter historien i teksten. Der er utroligt mange flotte detaljer – og kigger man godt efter er der en selvstændig fortælling i billederne. Har du bemærket de små mus der er i bad på Pedderens arbejdsbord? Og hvem har mon hængt sit miniature vasketøj til tørre i gardinerne? Sådan kan man bruge lang tid på at gå på opdagelse i Peddersen og Findus’ univers – og ofte opdager man noget nyt ved hvert genbesøg.

Citat: I snickarboden fanns allt som behövdes för at skrämma en räv. Det er et godt billede på, at Peddersen og Findus har alt hvad de behøver i deres lille univers på gården. Kun fantasien sætter grænser. Gennem dialogen mellem Peddersen og Findus lærer vi hvordan Peddersen vist er et værre rode hoved – eller er det måske Findus der ikke rydder op, når han har leget med Peddersens ting? Det er et skønt samspil mellem de to, som går igen i hele bogserien og uden at sætte direkte ord på det, får vi en masse at vide om balancen mellem dem. Serien egner sig virkelig godt til oplæsning eller til fordybelse i billedernes fortælling.

# data[].attributes.body
Gummi Tarzan? (Ole Lund Kirkegaard)

# data[].attributes.body
Kaptajn Bimse

# data[].attributes.body
Forfatter: Kim Fupz Aakeson,
Illustrator: Niels Bo Bojesen

Titel, forlag, årstal:
Vitello rejser på charterferie, Gyldendal, 2020

”Der var sket noget helt vildt for drengen de kaldte Vitello.” Sådan starter fortællingen om Vitellos første charterferie. Vi får en dejlig energisk og begejstret fortælling om Vitellos forventninger, oplevelser og tanker omkring ferien. Sideløbende fortæller mor og de andre voksne en lidt andet historie om Vitellos ferieoplevelser... Præcis som i alle de andre Vitello bøger, sidder man som voksen med et lille smil på læben gennem hele fortællingen, dels fordi man simpelthen begejstres sammen med Vitello, dels fordi man som voksen jo lægger mærke til de andre aspekter i fortællingen og ofte kan relatere dem til sit eget liv med børn. Der er masser af materiale, der egner sig til at træne børn i at læse med fordobling, opdage flere perspektiver i samspil mellem tekst og billeder og mange andre gode ting. Samtidig er det en reminder til den voksne læser om, hvor frit og umiddelbart et barn oplever verden og at vi voksne faktisk nogen gange går glip af gode ting fra vores voksenperspektiv. Jeg er vild med Vitello – til oplæsning, til litteratur arbejde med de mindste, til sjove og/eller dybe samtaler i børnehøjde. Vitello rejser på charterferie er ingen undtagelse!

Den illustration jeg har valgt, er faktisk den sidste side. Der er flere oplagte valg til at belyse Vitellos umiddelbare oplevelser og begejstring og mors udmattelse og noget anderledes opfattelse af ferien. Men Gregers’ ansigt, ja faktisk alle 3 ansigter, er med på sidste illustration og de afspejler tydeligt forskellige følelser. Illustartionen kan enten bruges til at runde bogen af, hvilket ville være oplagt. Men jeg finder den også aldeles egnet, til at være det første man præsenterer læseren for - uden tekst dog. Det er en icebreaker, til at få en utrænet læser til at opdage, at bogen har flere fortællinger og samtidig er det bare et billede af en sammenbragt familie der putter i en dobbeltseng.

Citat: ”... hun tog Vitello lidt hårdt i armen og sagde at i en lufthavn blev man hos sin mor! Basta! ”Fint nok!” sagde Vitello og syntes allerede at han havde oplevet mange spændende ting.”

Jeg har valgt dette citat, fordi jeg mener det meget godt beskriver de to fortællinger der er igennem bogen, nemlig mors og Vitellos.