# data[].attributes.headline
דבריו של אייל רם בהחלט נכונים   בפרט ביחס למידע חדש אשר לא תמיד מתקשר או מתחבר לידע קיים.  לטעמי, מפני שהחומר לא רלוונטי ללומדים או שהלמידה חד גונית ונוצרות קוביות קוביות אשר לא מתארגנות יחדיו - אין העברה.בספרות חשוב מאוד לבחור ביצירה הקרובה והעוסקת בעולמו של הלומד. למעשה כל יצירה ספרותית חייבת להבחן בהתייחסות לרלוונטיות שלה!! זה כמובן דורש מהמורה היכרות טובה עם הלומדים והיכרות מעמיקה עם היצירות .רק התכוונות כזו תוביל למעורבות אמיתית של הלומד ותהיה משמעותית עבורו. תורג׳מן אלקה

# data[].attributes.subject
דבריו של אייל רם בהחלט נכונים   בפרט ביחס למידע חדש אשר לא תמיד מתקשר או מתחבר לידע קיים.  לטעמי, מפני שהחומר לא רלוונטי ללומדים או שהלמידה חד גונית ונוצרות קוביות קוביות אשר לא מתארגנות יחדיו - אין העברה.בספרות חשוב מאוד לבחור ביצירה הקרובה והעוסקת בעולמו של הלומד. למעשה כל יצירה ספרותית חייבת להבחן בהתייחסות לרלוונטיות שלה!! זה כמובן דורש מהמורה היכרות טובה עם הלומדים והיכרות מעמיקה עם היצירות .רק התכוונות כזו תוביל למעורבות אמיתית של הלומד ותהיה משמעותית עבורו. תורג׳מן אלקה

# data[].attributes.headline
לדעתי הסרטון אינו משקף כל תחום דעת. בספרות ישנה הגדרה של ג'אנרים וחלוקת היצירות על פיהם. על המורה לחזור ולהדגיש את השתייכות היצירה הנלמדת לג'אנר השייך לה.

# data[].attributes.subject
לדעתי הסרטון אינו משקף כל תחום דעת. בספרות ישנה הגדרה של ג'אנרים וחלוקת היצירות על פיהם. על המורה לחזור ולהדגיש את השתייכות היצירה הנלמדת לג'אנר השייך לה.

# data[].attributes.body
חיים לוטם

# data[].attributes.body
אייל מציג פה בעיה שמוכרת עם תלמידים שמימד הסקרנות אצלם לא גבוה מספיק לשלב זה בחייהם ואכן מה שמעניין אותם הוא המבחן או הציון בעקבותיו.
ראשית למידה שמבוססת מבחן או תוצאות שליפת ידע בצורה חגד פעמית פוגעת בתהליך הלמידה המשמעותית ולכן היא צריכה להביא ולהתייחס לפעולת התלמיד כלומד עצמאי.
כמורה לספרות אני פחות חווה את מה שאייל מתאר משום שלמידתי היא דרך יצירות שמתמקמדות בעולמם הפרטי והאישי של כל לומד. פחות מעניין אותי שידעו מתי ביאליק חי אלא איפה הוא נמצא על רצף הכתיבה. כיצד הכתיבה הגיעה לאן שהיא היום.
2. המלצותיי לועדה הן:
שילובשל ידע טכני עם מימד אישי של הלומד. יותר אפשרות ללומד לייצר לעצמו את הידע שרלוונטי לו לדעת מתוך דבקות במקצועויות החומר הנלמד.

# data[].attributes.headline
התייחסותי לדברי אייל:אייל מציב בסרטון עובדות אודות ההוראה הקיימת ברב בתי הספר בארץ, שלצערי אינה משתכללת ומתקדמת יחד עם הטכנולוגיה והחדשנות ואף עם צרכי התלמיד. המטרה של בתי הספר הינה הישגים או ציונים.

# data[].attributes.subject
התייחסותי לדברי אייל:אייל מציב בסרטון עובדות אודות ההוראה הקיימת ברב בתי הספר בארץ, שלצערי אינה משתכללת ומתקדמת יחד עם הטכנולוגיה והחדשנות ואף עם צרכי התלמיד. המטרה של בתי הספר הינה הישגים או ציונים.

# data[].attributes.body
על כן אני ממליצה להפוך את הלמידה המסורתית שבה המורה הוא יודע כל ללמידה חוויתית ומשמעותית עבור התלמיד למידה אחרת בעלת חשיבות וערך ללומד, שגם תהלום את עולמו, רמותו וכישוריו ותסייע בעיצוב מציאות חייו , אישיותו, כישוריו ואף עתידו. לשם כך עלינו לזרום עם החדשנות והטכנולגיה שהחיים כיום מציבים לפנינו ולשלבם בלמידה בהוראה, שיגרמו לתלמיד / ללומד לאתגר את עצמו ולהגשים חלום.

# data[].attributes.body
כמורה לספרות בעשר השנים האחרונות, מסכימה עם אייל, אכן בשיטה הנלמדת כיום אין בדרך כלל קשר בין הנושאים הנלמדים המקצועות השונים ואפילו חסרה קישוריות בין תתי הנושא באותו מקצוע. כל הוראה לדעתי צריכה להיות רב תחומית. כיצד ניתן ללמד רומן, כל רומן מבלי להתעכב על הרקע ההיסטורי תרבותי בו הוא נכתב או אפילו הרקע הכלכלי מדיני. תלמיד שחוקר זוכר כיוון שהתוצאות הן אלמנט ישיר של ההתנסות שלו בעוד תלמיד שמשנן לכל היותר זוכר את החומר עד למבחן. שלא לדבר על חוסר הרלוונטיות של רוב מקצועות הלימוד לחיים. לא פעם אני נשאלת ע"י התלמידים "במה יתרמו לי לימודי הספרות?" ספרות כאוסף של סיפורים זה אכן מקצוע תלוש ופחות רלוונטי. אם נשכיל להפוך את הפרוייקט, החקר והחוויה במרכז אז ניתן יהיה למנף את המקצוע כבסיס לפיתוח החשיבה ההומניסטית.

# data[].attributes.headline
1. דבריו של איל אכן משקפים את מצב ההוראה כיום ברוב בתי הספר. המטרה היא: בחינת הבגרות והיא מקדשת את האמצעים. לדעתי לא כדאי לשפוך את התינוק עם המים. ניתן להותיר בחינה ארצית אחידה אשר תציב מדדים כמותיים לבחינת רמת הידיעות של התלמידים ויכולת היישום של ידע זה. אבל יש לשאוף ולשלב באמצעי זה את המטרה הערכית של הלמידה: הצמחת לומד עצמאי אשר יישם את הידע בחייו המעשיים באופן ערכי אשר תורם לקהילה, לחברה ולעצמו. מטרה זו תושג אם הלמידה תהיה חווייתית, תניע את הלומד לפעולה ממשית, תהיה מלאת השראה, כפי שכתב במאמרו יורם הרפז, ותאפשר לו לבצע אינטגרציה עם תחומי דעת נוספים ואף תספק לו ארגז כלים ממשי להתמודדות עם החיים האמיתיים. כפי שתלמידת מגמת ספרות אמרה לי: כל מה שאנחנו לומדים מתקשר לי ל"הכל". כך, האמצעי והמטרה בלמידה הופכים שותפים לדרך אחת. ההוראה "מלאת השראה" תוביל את התלמיד ללמידה "מלאת השראה" אשר תעבור הלאה. ממנו אל העולם, אל החברה. 

# data[].attributes.subject
1. דבריו של איל אכן משקפים את מצב ההוראה כיום ברוב בתי הספר. המטרה היא: בחינת הבגרות והיא מקדשת את האמצעים. לדעתי לא כדאי לשפוך את התינוק עם המים. ניתן להותיר בחינה ארצית אחידה אשר תציב מדדים כמותיים לבחינת רמת הידיעות של התלמידים ויכולת היישום של ידע זה. אבל יש לשאוף ולשלב באמצעי זה את המטרה הערכית של הלמידה: הצמחת לומד עצמאי אשר יישם את הידע בחייו המעשיים באופן ערכי אשר תורם לקהילה, לחברה ולעצמו. מטרה זו תושג אם הלמידה תהיה חווייתית, תניע את הלומד לפעולה ממשית, תהיה מלאת השראה, כפי שכתב במאמרו יורם הרפז, ותאפשר לו לבצע אינטגרציה עם תחומי דעת נוספים ואף תספק לו ארגז כלים ממשי להתמודדות עם החיים האמיתיים. כפי שתלמידת מגמת ספרות אמרה לי: כל מה שאנחנו לומדים מתקשר לי ל"הכל". כך, האמצעי והמטרה בלמידה הופכים שותפים לדרך אחת. ההוראה "מלאת השראה" תוביל את התלמיד ללמידה "מלאת השראה" אשר תעבור הלאה. ממנו אל העולם, אל החברה. 

# data[].attributes.body
אתי וינקלר

# data[].attributes.headline
כיוון שצפיתי בסרטון עד הדקה ה3:19 , אני לא בטוחה שברורה לי השאלה שאייל העלה. לכן- אתייחס לשאלת ההקשרים. בספרות- לא נראה לי שקיימת בעיה של הקשרים בין יחידות  החומר, כיוון שהוא מאורגן על פי ז'אנרים או נושאים. כמו כן-  קיימות שיטות זהות לניתוח יצירות ספרות שונות ולכל מורה יש חופש רב בבחירת היצירות. נראה לי שעיקר הבעיה בהוראת הספרות כיום, היא ברלבנטיות שלה לתלמידים. או יותר נכון- על פי תחושתם בחוסר הרלבנטיות שלה. המלצותי לועדה, יגעו בשינוי שיטת ההיבחנות. אני מוצאת שבחינת הבגרות הקונבנציונלית, היא שיטה שאינה מתאימה יותר למערכת החינוך בימינו. המערכת צריכה לעבור לשיטות הערכה שונות הכוללות חקר והתנסות אישית של התלמידים וכמו כן- לצמצם מאוד את התכנית המחייבת. 

# data[].attributes.subject
כיוון שצפיתי בסרטון עד הדקה ה3:19 , אני לא בטוחה שברורה לי השאלה שאייל העלה. לכן- אתייחס לשאלת ההקשרים. בספרות- לא נראה לי שקיימת בעיה של הקשרים בין יחידות  החומר, כיוון שהוא מאורגן על פי ז'אנרים או נושאים. כמו כן-  קיימות שיטות זהות לניתוח יצירות ספרות שונות ולכל מורה יש חופש רב בבחירת היצירות. נראה לי שעיקר הבעיה בהוראת הספרות כיום, היא ברלבנטיות שלה לתלמידים. או יותר נכון- על פי תחושתם בחוסר הרלבנטיות שלה. המלצותי לועדה, יגעו בשינוי שיטת ההיבחנות. אני מוצאת שבחינת הבגרות הקונבנציונלית, היא שיטה שאינה מתאימה יותר למערכת החינוך בימינו. המערכת צריכה לעבור לשיטות הערכה שונות הכוללות חקר והתנסות אישית של התלמידים וכמו כן- לצמצם מאוד את התכנית המחייבת. 

# data[].attributes.body
שרית לוי

# data[].attributes.body
אייל רם משקף את המצב הרווח בבתי הספר בארץ.
ספרות בפרט הוא מקצוע שלא מתאים לשיקוף ידע באמצעות מבחנים. ניתוח יצירות, השוואה, חיבור למקצועות נוספים ויישום הכלים שנלמדו בכיתה יובילו לתהליכי למידה משמעותיים באמצעות עבודות שונות ומגוונות, באמצעותן התלמידים יוכלו להביע את עצמם ואת הידע שצברו בתהליכי למידה משמעותיים.
לפיכך, המלצתי לוועדה היא להוביל לשינוי הדרגתי בו אט אט מדדי ההערכה בכלל בתי הספר בהוראת ספרות (ורצוי שגם במקצועות רבי מלל נוספים) יהפכו להיות מגוונים, התלמיד יהפוך להיות לומד משמעותי ויצטרך ליישם את מה שלמד באמצעות למידת עמיתים, חקר, כתיבה יוצרת, הכנת יחידות הוראה דרך כלים דיגיטליים ועוד. שילוב עם מקצועות נוספים יסייעו בידי התלמיד להבין קשרים והקשרים ולחבר בין עולמות אשר בבתי הספר נלמדים בנפרד, אך בפועל, קשורים מאוד זה לזה.
לשם כך, יש להעביר באופן הדרגתי את כלל המורים והמורות לספרות (רצוי מאוד גם במקצועות רבי מלל אחרים)  הכשרה מתאימה שתאפשר שינוי באופן הדרגתי. מהלך מבורך זה, יאפשר התמקדות בעיקר ולא בטפל.
בברכה,
דן

# data[].attributes.headline
קוביות של מידע

# data[].attributes.subject
קוביות של מידע

# data[].attributes.body
שלום רב,
דברים אלה נכתבים מתוך חוויה אישית שלי כמורה לספרות צעירה בשטח, המגיבה לדברים שהעלה אייל.
ראשית, אתחבר לגיסתך ואגיד שכתלמידה הרגשתי את קוביות המידע מתאחסנות אצלי במגירות ללא כל קשר, או רצף, או אינטגרציה בין הדברים השונים שנלמדו באותה התקופה. הייתי צריכה להיות יעליה מספיק לפתוח את המגירה הנכונה, ולשלוף ממנה את המידע המתבקש לשאולה. ויתרה מכך, אם הייתי טובה מאוד, סימן שהמגירות היו זמינות ומלאות מספיק במועד כתיבת הבגרות.
כיום, אני מצרה על צורת הלמידה הזו ומקווה שהתלמידים זוכים ברוב השיעורים ללמידה מחוברת יותר ומקושרת בין מגוון התחומים.
למשל, לימדתי השבוע בשיעור לבגרות את השיר "אורן/ לאה גולדברג". התלמידים שלי, שרובם לא גדל על "דירה להשכיר" ולא מכיר ספרי ילדים, אינם מזוהים כלל על עשייתה הפרוייה של גולדברג. וגם בהמשך השיר, כאשר הוא מדבר על עלייה לארץ, הם אינם מזוהים עם סיבת העליי,ה ומועד העלליה, ועם כל ההיסטוריה החשובה והרלוונטית לשיר בהקשר לישראל. לכן, כיצד אוכל להמשיך ללמד את השיר, בחוסר רגישות לפערים הרבים הטמונים אפילו כבר בכותרת?

המלצותיי לוועדה הינם לגבש אינטרדיסיפלינריות ככל האפשר. כלומר, אמשיך מדוגמתי הקודמת:
על מנת שהתלמידים ידעו לעומק את השיר, מלבד יצירת קוביית מידע, עליי לחבר את השיעור לשיעור היסטוריה
(טרום קום המדינה, המדנט הבריטי, העליות הראשונות לישראל), לחבר את השיעור לאזרחות (תקופת המדנט הבריטי בארץ זכויות, חובות והבדלים בין המנדט לישראל כיום), לחבר את השיעור לכישורי חיים (זהות, קרע מהמולדת שלי, תחושת שייכות או אי שייכות, סיפורי עולים)
כאשר הרבה תחומי דעת יתחברו ללמידה מסתעפת ומשמעותית בשירה של לאה גולדברג על האורן, שם התלמיד באמונה רבה, יחווה למידה אחרת שלא תהיה עוד קוביות של מידע בזכרונו.

-נועה

# data[].attributes.headline
אני מסכימה עם אייל, שרוב הזמן התלמידים שלנו נמצאים במצב תודעתי כבוי/מנומנם, וכשאנחנו מכריזות שהחומר הוא למבחן הם מתעוררים ומנסים לספוג כמיטב יכולתם את מנות המידע שהם חושבים שיצילו אותם במבחן. גם האמירה "מה זה משנה, המבחן כבר היה" נשמעת תדיר ומתסכלת מאוד אותנו כמורות.אני חושבת שלימודי הספרות מעט שונים מלימודי ההיסטוריה, כי מדובר בלימודי אומנות, ואנחנו (צוות ספרות בבית הספר שבו אני מלמדת) מתאמצות מאוד לצאת עם התלמידים מגבולותיה של היצירה הספציפית ולבדוק איתם מה היצירה אומרת על בני האדם ועל החיים. ההמלצה שלי לוועדה תהיה לאפשר לתלמידים לקחת חלק פעיל ככל הניתן בלמידה שלהם עצמם. להנחות אותם לבדוק שוב ושוב כיצד החומר הנלמד (בין אם היסטוריה או ספרות) רלוונטי לחייהם. אם אנחנו לומדים שיר שבו הדובר מספר על הוריו - "דברי רקע ראשוניים" לארז ביטון, לדוגמה - אני מבקשת מהם לכתוב את דברי הרקע הראשוניים שלהם. אם לומדים את "בובה ממוכנת" לרביקוביץ - היכן הם רואים ביומיום שלהם החפצת נשים. כשתלמידים לא מבינים התרחשות מסוימת בסיפור קצר, מחזה או רומן אני משתדלת לתת להם או לבקש מהם דוגמאות שמתחברות לעולמם - לקשרים החברתיים שלהם, לבית הספר, לעיר, למדינה. החיבור של הספרות עם תחומי אחרים באמנות גם הוא חשוב. אנו משתמשות בציורים, קריקטורות, סרטים ומערכונים כדי ליצור חיבור מעניין ומפתיע ליצירות שאנו מלמדות. זה מצריך מאיתנו כמורים לעבוד קשה יותר, להתאמץ יותר, אך החיבור שנוצר לתלמידים עם המקצוע חזק ואוהד ונשאר גם אחרי המבחן, וזה נפלא.

# data[].attributes.subject
אני מסכימה עם אייל, שרוב הזמן התלמידים שלנו נמצאים במצב תודעתי כבוי/מנומנם, וכשאנחנו מכריזות שהחומר הוא למבחן הם מתעוררים ומנסים לספוג כמיטב יכולתם את מנות המידע שהם חושבים שיצילו אותם במבחן. גם האמירה "מה זה משנה, המבחן כבר היה" נשמעת תדיר ומתסכלת מאוד אותנו כמורות.אני חושבת שלימודי הספרות מעט שונים מלימודי ההיסטוריה, כי מדובר בלימודי אומנות, ואנחנו (צוות ספרות בבית הספר שבו אני מלמדת) מתאמצות מאוד לצאת עם התלמידים מגבולותיה של היצירה הספציפית ולבדוק איתם מה היצירה אומרת על בני האדם ועל החיים. ההמלצה שלי לוועדה תהיה לאפשר לתלמידים לקחת חלק פעיל ככל הניתן בלמידה שלהם עצמם. להנחות אותם לבדוק שוב ושוב כיצד החומר הנלמד (בין אם היסטוריה או ספרות) רלוונטי לחייהם. אם אנחנו לומדים שיר שבו הדובר מספר על הוריו - "דברי רקע ראשוניים" לארז ביטון, לדוגמה - אני מבקשת מהם לכתוב את דברי הרקע הראשוניים שלהם. אם לומדים את "בובה ממוכנת" לרביקוביץ - היכן הם רואים ביומיום שלהם החפצת נשים. כשתלמידים לא מבינים התרחשות מסוימת בסיפור קצר, מחזה או רומן אני משתדלת לתת להם או לבקש מהם דוגמאות שמתחברות לעולמם - לקשרים החברתיים שלהם, לבית הספר, לעיר, למדינה. החיבור של הספרות עם תחומי אחרים באמנות גם הוא חשוב. אנו משתמשות בציורים, קריקטורות, סרטים ומערכונים כדי ליצור חיבור מעניין ומפתיע ליצירות שאנו מלמדות. זה מצריך מאיתנו כמורים לעבוד קשה יותר, להתאמץ יותר, אך החיבור שנוצר לתלמידים עם המקצוע חזק ואוהד ונשאר גם אחרי המבחן, וזה נפלא.

# data[].attributes.body
ענת בורגר

# data[].attributes.headline
לדעתי אייל צודק בטענה, שאין קשר ורצף למידה בתחום דעת אחד ובין תחומיי דעת שונים. ההמלצות שלי לוועדה, לאפשר בחירה של המורים והילדים.  בחירה מאפשרת חקירה והעמקה.  למידה כזו בספרות יכולה לאפשר הגעה למקומות ידועים ולא ידועים (גם למנחה). ובנוסף, ספרות יכולה להיות גשר לתחומי דעת שונים. 

# data[].attributes.subject
לדעתי אייל צודק בטענה, שאין קשר ורצף למידה בתחום דעת אחד ובין תחומיי דעת שונים. ההמלצות שלי לוועדה, לאפשר בחירה של המורים והילדים.  בחירה מאפשרת חקירה והעמקה.  למידה כזו בספרות יכולה לאפשר הגעה למקומות ידועים ולא ידועים (גם למנחה). ובנוסף, ספרות יכולה להיות גשר לתחומי דעת שונים. 

# data[].attributes.body
דפנה

# data[].attributes.headline
כתבו בפתק באמצעות הסימן פלוס בצד ימין, את ההתייחסות שלכם לדבריו של אייל רם בסרטון עפ"י ההנחיות..

# data[].attributes.subject
כתבו בפתק באמצעות הסימן פלוס בצד ימין, את ההתייחסות שלכם לדבריו של אייל רם בסרטון עפ"י ההנחיות..

# data[].attributes.body
בסיום ההודעה כתבו את השם שלכם
ליה