# data[].attributes.body
who was this boy?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Description

The broadside shown here details the case of a 12 year old boy prosecuted for attempted burglary in 1829. Though young defendants were frequently found guilty and sentenced to death, by the late 18th century juveniles rarely perished on the gallows in Britain (though one boy of 14 years was executed for murder in Maidstone, Kent, as late as 1831). In general young boys and girls found guilty of committing felonies received sentences of transportation to Australia and other far-flung colonies.

Concerns with levels of juvenile crime grew rapidly in the late 18th and early 19th centuries, particularly after several pamphlets were published detailing the activities of organized gangs. London magistrate Patrick Colquhoun for example produced several pamphlets in the 1790s detailing the specific activities of the gangs of boys active along the Thames river front, which he believed cost merchants nearly £1 million each year in stolen property. Such prejudices against poor young boys were widely held in the first half of the 19th century and were reproduced in popular literature, most famously in Fagin's gang of pickpocketing youths depicted by Charles Dickens' in Oliver Twist.

Transcript

With horror we attempt to relate the progress of evil, generally prevailing among children through the corrupt example of wicked parents: though we are constrained to confess that many a child through bad company, wickedly follow the dictates of their own will and often bring the hoary heads of honest parents with sorrow to the grave. The errors of a guilty conscience crieth to heaven for vengeance against such wretched parents as belonged to T. King who after eloping from their native place took obscure lodgings in East Smithfield, where they harboured the vilest characters and wickedly encouraged their only son in lying, stealing &c. At the age of seven years the parish humanely bound him an apprentice but his wickedness soon caused his master to discharge him - he was afterwards bound to a chimney-sweeper in the borough, who soon repented having taken him, for he plundered every place that he was sent to work at, for which not only correction but imprisonment ensued. His master being an honest man brought him twice back with some property he had stolen which obtained him pardon, and prevented him from being transported.

Lastly, his parents made him desert from his master, and bound him to a gang of thieves who sent him down the chimney of a jeweller in Swallow street, where he artfully unbolted the shop window, out of which his companions cut a pane of glass, and he handed a considerable quantity of articles to them; but the noise he made alarmed the family, and he was taken into custody, but the others escaped.

He was tried at last Old Bailey Sessions, found Guilty, and sentenced to die in the 12th year of his age. After his sentence the confession he made struck those around him with horror, stating the particulars of several murders and robberies. We hope the dreadful example of this wretched youth may produce a lasting warning to the world at large.

# data[].attributes.attachment_link.title
Broadside on 'The Dreadful Life and Confession of a Boy Aged Twelve Years'

# data[].attributes.attachment_link.description
The broadside shown here details the case of a 12 year old boy prosecuted for attempted burglary in 1829. Though young defendants were frequently found guilty and sentenced to death, by the late 18th century juveniles rarely perished on the gallows in Britain (though one boy of 14 years was executed for murder in Maidstone, Kent, as late as 1831).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The Great Exhibition, housed within the 'Crystal Palace', embodied Prince Albert's vision to display the wonders of industry from around the world. Liza Picard looks at the exhibits, the building and the ideas behind the project.

The Crystal Palace

If you took an omnibus along London's Knightsbridge in the summer of 1851, you would see an astonishing sight. Glittering among the trees was a palace made of glass, like something out of the Arabian Nights. It was as tall as the trees, indeed taller, because the building arched over two of them already growing there, as if, like giant plants in a glasshouse, they had been transplanted with no disturbance to their roots. A shower of rain washed the dust from the glass, and made it glitter all the more. Nothing like this had been seen in London, ever. It was the Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations.

The Great Exhibition was the brain-child of Queen Victoria's husband, Prince Albert. Britain was at peace. The Chartists had meekly delivered their Petition to the House of Commons in three cabs, and gone home. Albert could write to his cousin King William of Prussia, that 'we have no fear here either of an uprising or an assassination. England was experiencing a manufacturing boom. This was the time to show off, on the international stage.

The exhibits

There were some 100,000 objects, displayed along more than 10 miles, by over 15,000 contributors. Britain, as host, occupied half the display space inside, with exhibits from the home country and the Empire. The biggest of all was the massive hydraulic press that had lifted the metal tubes of a bridge at Bangor invented by Stevenson. Each tube weighed 1,144 tons yet the press was operated by just one man. Next in size was a steam-hammer that could with equal accuracy forge the main bearing of a steamship or gently crack an egg. There were adding machines which might put bank clerks out of a job; a 'stiletto or defensive umbrella'- always useful - and a 'sportsman's knife' with eighty blades from Sheffield - not really so useful. One of the upstairs galleries was walled with stained glass through which the sun streamed in technicolour. Almost as brilliantly coloured were carpets from Axminster and ribbons from Coventry.

There was a printing machine that could turn out 5,000 copies of the popular periodical the Illustrated London News in an hour, and another for printing and folding envelopes, a machine for making the new-fangled cigarettes, and an expanding hearse. There were folding pianos convenient for yachtsmen, and others so laden with curlicues that the keyboard was almost overwhelmed. There was a useful pulpit connected to pews by rubber tubes so that the deaf could hear, and 'tangible ink' for the blind, producing raised characters on paper. A whole gallery was devoted to those elegant, sophisticated carriages that predated the motorcar, and if you looked carefully you could find one or two velocipedes, the early version of bicycles. There were printing presses and textile machines and agricultural machines. There were examples of every kind of steam engine, including the giant railway locomotives...In short, as the Queen put it in her Diary, 'every conceivable invention'.

Canada sent a fire-engine with painted panels showing Canadian scenes, and a trophy of furs. India contributed an elaborate throne of carved ivory, a coat embroidered with pearls, emeralds and rubies, and a magnificent howdah and trappings for a rajah's elephant. (The elephant wearing it came from a museum of stuffed animals in England.)

The American display was headed by a massive eagle, wings outstretched, holding a drapery of the Stars and Stripes, all poised over one of the organs scattered throughout the building. Although the general idea of the Exhibition was the promotion of world peace, Colt's repeating fire-arms featured prominently, but so did McCormick's reaping machine. The exhibit that attracted most attention had to be Hiram Power's statue of a Greek Slave, in white marble, housed in her own little red velvet tent, wearing nothing but a small piece of chain. This was of course allegorical.

The largest foreign contributor was France. She exhibited sumptuous tapestries, Sevres porcelain and silks from Lyons, enamels from Limoges and furniture. Unlike British exhibits in the same class, many of which were sadly lacking in taste, the visual impact of the French display was stunning. It was backed up by examples of the machinery used to produce these beautiful objects. France was a worrying competitor in the markets on which Britain prided itself, especially in textiles.

The Russian exhibits were late, having been delayed by ice in the Baltic. When they did arrive, they were superlative. They included huge vases and urns made of porcelain and malachite twice the height of a man, and furs and sledges and Cossack armour. Chile sent a single lump of gold weighing 50kg, Switzerland sent gold watches.

Amid all these wonders, there were two which caught the public imagination. The first was the famous Koh-i-Noor diamond. It was supposed to be of inestimable value, but most people found it disappointing, although they crowded round to see it. It lay in a safe like a large parrot-cage, and on special days it was lit by a dozen little gas jets, but it still failed to sparkle. (It was not until it had been skilfully cut that its beauty emerged. It is now part of the Crown Jewels).

The other was a collection of small stuffed animals arranged in whimsical tableaux, such as a set of kittens taking tea, sent by the German Customs Union. (Germany was still at that time a collection of small states.) With that unerring bad taste that distinguishes the British public, admiring crowds were never absent.

The interior of the building

The famous fountain, standing approximately in the middle of the building, was made of four tons of pink glass, 27 feet high, provided a useful meeting place, as well as cooling the atmosphere. There was a police desk for lost children and umbrellas. No alcohol was sold, but there were various areas where light refreshments were available, provided by Messrs Schweppes. And for the first time ever, 'waiting rooms and conveniences' were provided, where you could by spending just one penny have the blessing of a private cubicle.

The construction

The building itself was the most breathtaking exhibit of all. Paxton's innovative design used modules of glass and iron, that could be fabricated off site and in due course taken apart again, since the building was only temporary. Work began on 1 August 1850. By December 1850 more than 2,000 men were working on the site. By means of ingenious machines invented by Paxton, 80 men could fix over 8,000 panes of sheet glass in a week. Over 1,000 iron columns supported 2,224 trellis girders, 4,000 tons of iron, 30 miles of Paxton's newly-invented guttering and 202 miles of sash bar. The 16 vast semi-circular ribs of the transept arch, made of laminated timber, took just one week to fix. The flooring was of boards set half an inch apart, so that machines could sweep the dust through the spaces at the end of each day, but in practice the trailing skirts of the women visitors did the job splendidly.

Facsimile of Joseph Paxton's original sketch for the Great Exhibition from 'A MEMORIAL of the Great Exhibition, 1851'

Facsimile of Joseph Paxton's original sketch for the Great Exhibition, c.1850.

The visitors

Queen Victoria opened the Exhibition on 1 May, on schedule. She became a frequent visitor. At first the price of admission was £3 for gentlemen, £2 for ladies. They came in throngs, in their elegant carriages, leaving them at a separate entrance to be valet-parked. Saturday mornings were reserved for invalids. From 24th May the masses were let in for only a shilling a head. And they came in their thousands, factory workers sent by their employers, country villagers sent by benevolent landowners, strings of schoolchildren. The country men came wearing their best smocks, staring at all the Londoners and foreigners. The travel agent Thomas Cook arranged special excursion trains. A third-class return ticket from York cost only five shillings. One old lady even walked, all the way from Penzance. There was even a mysterious Chinese man in full mandarin robes, who stepped forward as the royal procession passed. He was treated, just in case he was important, as a visiting dignitary, but he turned out to be the captain of a Chinese junk moored in the river.

By the time the Exhibition closed, on 11 October, over six million people had gone through the turnstiles. Instead of the loss initially predicted, the Exhibition made a profit of £186,000, most of which was used to create the South Kensington museums. Those were Albert's memorial. His Queen commissioned the statue of him, sitting under a gilt canopy opposite the Royal Albert Hall with a copy of the Exhibition catalogue on his knee.

Liza Picard researches and writes about the history of London. She spent many years working in the office of the Solicitor of the Inland Revenue and lived in Gray's Inn and Hackney, before retiring to live in Oxford.

# data[].attributes.attachment_link.description
The Great Exhibition, housed within the 'Crystal Palace', embodied Prince Albert's vision to display the wonders of industry from around the world. Liza Picard looks at the exhibits, the building and the ideas behind the project. If you took an omnibus along London's Knightsbridge in the summer of 1851, you would see an astonishing sight.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The Industrial Revolution marks the most fundamental transformation of human life in the history of the world recorded in written documents.

- Historiker Eric Hobsbawm -
Et menneske født i det 17. århundre kunne stort sett forvente å leve sitt liv uforandret. Det ville utføre sitt arbeid på den samme måten som sine foreldre, dele sin tid med familien på den samme måten og spise stort sett den samme maten, hele livet. De kommende to århundrene skulle endre alt dette. Den verden man ble født inn i ville være en annen enn den ens barn og barnebarn ble født inn i, en helt annen enn den man forlot ved livets slutt. En verden hvor menneskene var blitt flere, avstander kortere, og tilgangen på forskjellige matvarer var større. Det var en verden hvor stadig flere tok betalt arbeid for å få råd til å kjøpe mat og klær i stedet for å lage den selv. 18- og 1900-tallet var den praktiske vitenskapens, standardiseringens, spesialiseringens og ikke minst; industrialiseringens alder.

En industriell evolusjon

Begrepet revolusjon innebærer en rask og altomfattende endring i samfunnet og menneskenes måte å forholde seg til omverdenen på. Med bruken av dette begrepet er det lett å få inntrykk av at tiden før 1750 var preget av stillstand og gammelmodighet. Men selv om dampmaskinen erstattet muskelkraft, økt bruk av mineraler og kjemikalier og mekaniseringen av tradisjonelt håndverk førte med seg endringer som er revolusjonstittelen verdig, så lå det i årene før en gradvis utvikling og spredning av nye ideer og teknologier som ble tenkt ut og testet. Et eksempel på dette er de mange intrikate mekaniske urverk og maskiner lagd for å gjøre automatiske oppgaver til begeistring for samfunnets rikeste og mektigste som allerede hadde eksistert i flere århundrer. Under renessansen ble såkalte "automatoner", robotliknende maskiner satt sammen av kogger, vekter og tannhjul, populære blant adelen i Europa. Den berømte Leonardo da Vinci konstruerte selv en "robotridder" som kunne reise seg, sitte ned, løfte visiret på hjelmen sin og bevege armene sine uavhengig av hverandre. Andre bygget automatoner som kunne skrive brev og til og med spise (selv om fdet var så som så med fordøyelsen). Renessansen på 15- og 1600-tallet gav en kraftig økning i forståelsen av natur, mekanikk og fysikk og perioden blir derfor ofte omtalt som "vitenskapsrevolusjonen" (se egen artikkel). Dette var kunnskap og forståelse som var avgjørende for at den industrielle revolusjon kunne skje. I 1687 formulerte Isaac Newton sine berømte fysikklover om treghet, aksellerasjon og tyngdekraft. Før det hadde Sir Francis Bacon skissert utkastet til den vitenskapelige metoden med systematisk observasjon og sammenlikning, mens Galileo Galilei gav oss moderne hypotesetesting (Les om den vitenskapelige metode i sosiologi-seksjonen). Sammen med en økt tro på at matematikken gav oss et språk som kunne beskrive hele verden, var den intellektuelle grunnmuren for den industrielle revolusjon satt.

En ny jordbruksrevolusjon la grunnlaget

Kunnskapen alene var ikke nok til å starte prosessen som skulle lede til det moderne samfunn. Selv om stadig flere lærte å lese, skrive og regne takket være blant annet opplysningsfilosofene og deres påvirkningskraft på de som satt med makten, var ikke dette nok til at ideene automatisk ble overført til hverdagslivet. De aller fleste levde fremdeles på landsbygda, nært knyttet til landsbyene og deres små fellesskaper. De produserte for det meste bare det de selv trengte for å overleve og det lille overskuddet de hadde ble som regel overført via skatter og tiende til kirke og adel. Nye teknologier, planter og nye måter å drive jordbruk på innebar en stor risiko for den enkelte bonde. Hvis prosjektet slo feil risikerte man sult, nød og i verstefall; døden. Så lenge man hadde nok til seg og sine fant få bønder noen interesse i å risikere så mye for en i utgangspunktet svært usikker gevinst. Men dette skulle snart endre seg. Det er flere grunner til at denne delen av historien først og i størst mulig omfang tar sted i England og vi skal her først og fremst fokusere på det som gjerne omtales som jordbruksrevolusjonen som tok sted i England på 16- og 1700-tallet. Noen av kreftene virket også selvforsterkende på hverandre, slik som befolkningsvekst som la økt press på reformer i landbruket, som dermed gav mer mat som kunne brødfø enda flere mennesker. Det første trinnet i denne prosessen var privatiseringen av fellesarealene, beiteområdene og skogene i England, slik at muligheten til å kjøpe rettigheter til å anlegge kanaler, jernbaneskinner og veier ble åpnet, og det private eierskapet til avkastningen av jorden skapte økt interesse for nytenkning og økt investeringsvilje. Denne prosessen kaller vi innhegningsbevegelsen og var med på å forberede landet på industri og handel.

Les mer om innhegningsbevegelsen i England

Innhegningene økte fokuset på personlig innsats for å skaffe økt avkastning av det man hadde tilgjengelig, ikke fordi man måtte, men fordi økt avkastning gav økte inntekter fra salg av varer og åpnet for en bedre livsstil for seg og sine egne enn det ens forfedre hadde hatt. Det var særlig godseierne i England som tjente på dette. I motsetning til i for eksempel Frankrike så var ikke de engelske godseierne blitt adlet, deres makt kom ikke fra titlene deres, men fra eiendom. De hadde allerede kapital til å gjøre kostbare inngrep som graving av dreneringskanaler i store myrområder og kjøpe inn rotfrukter som turnips og poteter som kunne dyrkes hvert tredje år i stedet for å la jorden ligge brakk, altså udyrket, for å binde nok nitrogen og næringsstoffer til en ny avling neste år. Turnipsen ble stort sett brukt til å holde flere kuer og sauer med vinterføde, dermed fikk man også mer dyregjødsel til jorden. Nye kunnskaper om jordsmonnets sammensetning av mineraler og kjemiske forbindelser gav også bedre kunnskap om hva slags planter forskjellige jordtyper best egnet seg til å dyrke i. Med økt dyrehold og bedre innhegnede jordlapper ble det også lettere å satse på dyreavl. Ved å systematisk velge ut de største og feteste dyrene fra hvert kull til videre avl utviklet man raser som gav større avkastning i matveien enn tidligere. Det samme gjorde man for melkekuer, geiter og høns. Blant overklassen ble det til og med en statussak å ha de største, mest muskuløse og flotteste dyrene. Leilendingsdrift ble erstattet av faste årlige avgifter på leie av jord, såkalt forpaktning. Det betydde at i stedet for å betale en fast andel av hva man produserte hvert år fikk man nå beholde alt overskuddet selv. Dette oppmuntret bøndene til å gjøre mer for å få økt avkastning av jorden deres. I 1701 utviklet en mann ved navn Jethro Tull den første enkle hestedrevne såmaskinen som la såkornet med riktig avstand fra hverandre og i riktig dybde i jorden. Før den kom hadde man bare kastet såkornet så jevnt man kunne utover jorden for hånd for deretter å harve de ned til det som forhåpentligvis var den riktige dybden. Etterhvert som dampmaskinene tok over for muskelkraften i industrien kunne også jordbruket gjøre seg nytte av den nye teknologien, først til tresking og mot slutten av 1800-tallet begynte de også å dukke opp på enkelt jorder hvor de erstattet hesten i pløyingen. Dampdrevne traktorer ble ikke i seg selv et revolusjonerende verktøy på jordene, istedet ble det brukt flyttbare motorer som kunne drive sager, kverner og andre redskaper. Traktoren med forbrenningsmotor slik vi kjenner den i dag ble først standard i jordbruket i Vest-Europa og Amerika rundt 1920-tallet.

Resultatet av jordbruksrevolusjonen

Innhegningen av fellesarealene, nyryddingen og dreneringen av myrlandskaper gav merkbart større arealer med dyrket jord samtidig som nye teknikker og nye avlingstyper gav større avkastning for den enkelte bonde. De gammeldagse landsbyene mistet sin status som driftsenheter for jordbruket og i stedet tok den frittstående bondegården over. Den enkelte bonde produserte også i langt større grad for å selge sine varer, ikke kun for eget bruk. Produksjon for salg oppmuntret den enkelte bonde også til mer innovasjon og vilje til å satse på nye teknikker og ideer, og ikke minst kapitalen til å investere i de. Kombinasjonen av vareproduksjon og egne inntekter gav gradvis opphav til økt spesialisering og stadig større behov for å kjøpe andres varer som man ikke produserte selv. Dermed oppstod en kultur for handel og kjøpmannsskap som sikret at de markedene som en industrialisert vareproduksjon er avhengig var tilstede allerede før de første fabrikkene ble bygget. Resultatet var at færre bønder produserte mer mat, og mer mat gav befolkningsveksten mer rom slik at overskuddet av arbeidskraft kunne utnyttes av de nye bedriftene som vokste i byene. Til sammenligning så ser vi ikke den samme befolkningsveksten i andre europeiske land. I Frankrike så stagnerer den til og med i perioden etter den franske revolusjonen, noe som er en av flere forklaringer på hvorfor industrialiseringen ikke startet der, i et land som i utgangspunktet tross alt var både rikere og større enn Storbritannia.

Fordypning: Hvorfor startet den industrielle revolusjonen i Storbritannia?

Tekstilrevolusjonen

Frem til 1700-tallet var ull og ulltøyer en av englands viktigste eksportvarer. Bomull hadde blitt brukt til tøy- og klesproduksjon allerede i over 7000 år, men det var tidkrevende og vanskelig å lage tøyer med jevn tykkelse og selve planten krevde et varmt klima for å dyrkes, derfor var den også en vare som stort sett bare adel og formuende godseiere tok seg råd til. Fra 1600-tallet fikk europeerne tilgang på billig indisk bomull og dermed tok importen og bruken av bomullstøyer av. Mektige ullprodusenter forsøkte forgjeves å demme opp for utviklingen, men måtte innse at bomullen var kommet for å bli. Den var lettere å farge, det var slitesterkt og lot seg lett vaske. Som de fleste produkter begynte produksjonen av bomullstøyer i England som hjemmeindustri på landsbygdene. Det var en nyttig biinntekt i en tid hvor behovet for kontanter økte og hvor det å være selvforsynte av gården ble stadig vanskeligere. Ofte produserte man en bestemt mengde garn eller tøy på oppdrag for en såkalt forlegger som så solgte dette videre.I 1764 oppfant den engelske snekkeren James Hargreaves en mekanisk spinnemaskin som gjorde det mulig å spinne flere garntråder samtidig med mindre innsats. Maskinen ble på folkemunne kjent som Spinning Jenny og ble til å begynne med mottatt med delt entusiasme. Maskinen var billig nok til at mange hadde råd til å investere i den til sine hjem, men den var også så effektiv at de som hadde råd til den utkonkurrerte mange av de som hadde vært avhengige av den ekstrainntekten rokken hadde gitt før både i mengde og pris. Spinning Jenny var en av mange nye oppfinnelser som effektiviserte tøyproduksjonen på 1700-tallet. Bedre vever, slik som den flygende skyttelen, gjorde det raskere å produsere ferdige tøystykker. Fem år senere, i 1769, oppfant nok en engelskmann en variant av spinnemaskinen som ikke bare kunne spinne garn av råbomull som ikke var perfekt renset, men som også ble drevet av et vannhjul som hentet kraften fra for eksempel en bekk. Dermed var også maskinene som lagde tøyet til plaggene man kledde seg i forberedt på de nye dampmaskinene som var på full fart inn i vareproduksjonen. James Watts forbedrede dampmaskin med roterende aksel ble mer eller mindre standard i spinnerier rundt om i Storbritannia fra midten av 1780-årene.Utviklingen i tekstilindustrien ble drevet frem av jakten på fortjeneste og overskudd som de teknologiske fremskrittene kunne gi. Da konkurrenter både lokalt og etterhvert i andre land som først Belgia, deretter Tyskland, Amerika og Frankrike kopierte de britiske oppfinnelsene ble man presset til å forske videre for å finne opp nye maskiner, materialer og kjemikalier. Farging, bleking og rensing av tekstiler og plagg opplevde også store forbedringer da nettopp kjemikalier som klor og soda ble mulig å masseprodusere og tok over for solbleking og enkle såpestoffer av fett og aske.Fra 1793 kunne man i de amerikanske sør-statene benytte seg av maskiner for rensing av bomullen. Dermed ble den kjedelige prosessen med å håndrense plantefibrene automatisert og de amerikanske koloniene begynte å eksportere så store mengder bomull at det var det blitt billigere enn både ull og lin-tøyer. Salget av bomull til europeerne ble en viktig del av den såkalte trekanthandelen på 17- og 1800-tallet hvor europeiske handelsskip fraktet sukker og rom til Europa, bomull til Afrika og vest-afrikanske slaver til Amerika.Endringene i tekstilindustrien, fra muskeldrevet hjemmeindustri til stadig større produksjonslokaler og dampdrevne maskiner drev samfunnet inn i fabrikkens tidsalder. Fabrikker som produserte tekstiler, potter og serviser og stadig flere og nye ting, poppet opp som paddehatter over hele England. Møkkete, støyende og mørke lokaler med maskiner som ikke var dekket til og ikke hadde sikkerhetsordninger gav arbeid til landsbyenes overskudd av jordløse menn, kvinner og barn. Særlig de to sistnevnte var ettertraktet arbeidskraft i tekstilfabrikkene da de var både lettere å styre enn menn generelt og fikk betydelig lavere lønn for arbeidet.

Musklenes erstatter

Det vi kanskje mest av alt forbinder med den industrielle revolusjon er overgangen fra fornybar energi slik som vår egen og våre husdyrs muskelkraft, vannkraft og vindkraft til å bruke kull, forsteinede rester av planter og små dyr som en gang kanskje levde side om side med dinosaurene. Steinkull var slett ikke noen ny oppdagelse. I England lå den mange steder rett i overflaten og var lett tilgjengelig. Mange benyttet kullet til å varme hjemmene sine med, og håndverkere brukte den til å brenne glass og tegl med. Etterhvert som landet ble avskoget av en økende befolkning som bygde flere hus, skip og trengte mer ved å varme seg på tok bruken av steinkull seg opp. Dermed begynte man også å hente kull som lenger og lenger ned i jorden. Et arbeid som slett ikke var ufarlig, da arbeidet innebar at arbeiderne måtte krype ned lange tuneller, grave ut kullet og frakte det, bøtte for bøtte, hele veien tilbake til utgangen av det som godt kunne være et stort hull i bakken. Barn var særlig populære arbeidere på grunn av sin størrelse. Men desto dypere man kom, desto mer var man plaget av innsiv av grunnvann. Vannet måtte pumpes opp, både for at arbeiderne skulle komme ned til kullforekomstene, og for at de ikke skulle risikere å drukne mens de var der nede. Pumpene var som regel hestedrevne og lite effektive. De største gruvene måtte drive hundrevis av hester til enhver tid for å holde vannet unna. Det var helt klart penger å hente for den som kunne løse dette problemet på en mer effektiv måte. Damp ble lenge ansett som for farlig å bruke som kraftkilde; vanndamp i store trykksylindere kunne drive en vannpumpe, men datidens støpejernssylindre var ikke sterke og kunne fort briste og drepe eller skade de som stod i nærheten av den påfølgende eksplosjonen.

I 1705 løste briten Thomas Newcomen (1663-1729) dette problemet med sin atmosfæriske dampmaskin som utnyttet lufttrykket i atmosfæren og det faktum at varm damp som ble raskt kjølt ned skapte et vakuum som kunne dra et stempel ned samtidig som luften rundt dyttet det ned, dermed unngikk han problemet med stort trykk. Maskinen var etter vår tids standard svær og tung og svært lite effektiv, bare så lite som en prosent av energien i kullet ble omdannet til bevegelsesenergi, og maskinen spiste enorme mengder kull. Men det gjorde ikke all verden så lenge den kun ble benyttet til å pumpe vann ved en så rikelig kilde som en kullgruve.

Den skotske ingeniøren James Watt fikk i 1763 i oppdrag å reparere universitetet i Glasgows modell av Newcomens dampmaskin. Han fikk den såvidt til å virke, problemet var at den kjølte ned hele stemplet slik at dette måtte varmes opp helt på nytt for for så å kjøles ned hver eneste gang det skulle trekkes ned av vakuumet. I 1769 kunne han presentere sin egen, forbedrede versjon av dampmaskinen hvor han bygde inn en egen kondensator, en liten beholder hvor dampen kunne kjøles ned uavhengig av sylinderen som da kunne holdes varm hele tiden. Maskinen brukte en fjerdedel så mye kull og ble siden forbedret videre slik at den kunne drive roterende aksler. Dette åpnet for et vidt spekter av nye bruksområder og skulle til slutt lede til dampdrevne tog og skip.
Frem til 1750 Ca 1900
Transportrevolusjonen

Økningen i vareproduksjonen og overgangen fra selvforsyning til salg av sin egen arbeidskraft var også avhengig av at både råvarene som trengtes til produksjonen kom frem til fabrikkene mens de ferdige varene kunne fraktes ut til kundene, enten det var kull til dampmaskinene, jernmalm til stålverkene eller ferdige teserviser til byene. Veiene i Europa var stort sett begredelige kjerreveier, sporete og fulle av hull som mer enn ofte førte til at kjerrer brøt sammen og varer gikk i stykker. England hadde derimot fordelen av en lang kyststripe samt lange og mange naturlige elver og kanaler innover i landet, som det var fullt mulig å forlenge videre hvis man ønsket. Å bygge kanaler var både arbeidskrevende og svært kostbart, og skulle man bare frakte noen få, men allerede dyre varer, ville den totale gevinsten bli for liten til å forsvare investeringen i mange kilometer med håndgravde kanaler. Overgangen til masseproduksjon førte derimot til en kjempeøkning i mengden varer som skulle fraktes på kryss og tvers av landet og dermed ble også kanalbygging aktuelt. Frem til 1750 var det bare noen få kanaler som var bygget og enkelte av disse gikk helt tilbake til romertiden. Men innen 1858 var det bygget over 6800 kilometer med kanaler i Storbritannia. Andre land så også fordelen av å kunne frakte varer tryggere og raskere enn på land. I USA stod den 584 kilometer lange Erie-kanalen ferdig, den gav alene hele 90 prosent i besparelse på frakt fra øst-kysten til de store sjøene. Frankrike fullførte Napoleons gamle drøm; Suez-kanalen i Egypt i 1869. Kanaler forble den viktigste transportmetoden innelands til langt ut på 1800-tallet. En av industrialiseringens store navn; Josiah Wedgwood, fikk til og med gravd en tunnel fra en nærliggende kanal til sin egen fabrikk. Du kan lese mer om Wedgwood her.

Skinner hadde vært brukt for å lette transport over uframkommelige områder lenge før 1700-tallet. Allerede under den greske antikken ble blant annet spor skjært ut i kalksteinen i fjellet brukt til kjerretransport på tvers av den lille landstripen som binder den peloponesiske halvøyen til fastlandet. Utover middelalderen spredte bruken av primitive treskinner og kjerrer dratt med muskelkraft i gruver og bergverk seg utover i Europa og fra 1600-tallet av var de nærmest å regne som standardutstyr for å frakte kull mellom gruven og nærmeste vannvei i Storbritannia. Felles for dem alle var at de var drevne med muskelkraft på flater og i motbakker, og av tyngdekraften i nedoverbakkene. Støpejern overtok etterhvert for treverket i skinnene i siste halvdel av 1700-tallet og gjorde det mulig med større og tyngre laster, høyere hastigheter og raskere bygging. Det var mange som eksperimenterte med selvdrevne dampmaskiner, men selv Watts konstruksjon var for stor og tung til at forholdet mellom maskinens egen vekt og den vekten den kunne dra var stort nok til at det kunne brukes i praksis. De første dampdrevne lokomotivene dukket opp i tilknytning til de britiske kullgruvene i nord, noen mer som personlige eksperimenter enn noe annet. Men teknologien bak og materialene man hadde tilgjengelig ble stadig forbedret og den første jernbanen for offentlig bruk ble åpnet i mellom Stockton og Darlington i 1825. Problemet med vekt-kraft forholdet ble overvunnet i 1829 da George Stephenson vant den viktige konkurransen som skulle avgjøre hvorvidt vogner dratt av stasjonære dampmaskiner eller selvdrevne lokomotiver skulle brukes på den nye banen mellom Manchester og Liverpool. Hans maskin "Rocket" nådde hele 56 km/t på flatmark takket være store forbedringer i blant annet utnyttelsen av varmen. Året etter, i 1830, var det kun 30 kilometer jernbane i hele Europa. Ti år senere var var det 2.900 kilometer og innen 1870 var Vest-Europa avhengig av jernbanen med sine 104.900 kilometer med skinner. Den første jernbanen i Norge ble åpnet mellom Christiania og Eidsvold i 1854. Siden da gikk det dampdrevne tog på norske skinner helt fram til 1971.

Jern og stål

Utviklingen av stadig større, raskere og sterkere maskiner krevde også mer av materialene som ble benyttet. De første maskinene i tekstilindustrien var stort sett bygget av treverk, men høyere intensitet og større produksjon krevde mer jern og stål av høyere kvalitet. Grunnen i England inneholdt enorme mengder jernmalm som kunne utvinnes, problemet var at prosessen var både dyr og tidkrevende. Den vanligste måten å utvinne jernet på var å bruke såkalte masovner hvor trekull ble benyttet til å trekke oksygenet vekk fra jernet. I 1709 byttet engelskmannen Abraham Darby ut trekullet med koks som både brant med høyere temperatur og var langt billigere å lage enn trekull. Økningen i temperatur gav stål i stedet for jern og nærmest tredoblet produksjonen, dermed ble stålet tilgjengelig for flere og i større mengder.

Stålet man fikk fra masovnene i begynnelsen av industrialiseringen var ikke problemfritt. Det inneholdt for mye karbon og fosfor, noe som gjorde det sprøtt og lite fleksibelt. I 1855 tok den britiske metallurgen Henry Bessemer patent på en ny metode for stålforedling kalt Bessemerprosessen. Han fant ut av ved å blåse luft inn i bunnen av en beholder med flytende jern kunne man få karbonet til brenne opp. På den måten kunne man også regulere mengden karbon i jernet slik at man fikk forskjellige stålkvaliteter. Prosessen var ekstremt vellykket og fikk prisen på godt stål til falle til en syvendedel av den tidligere prisen. Noen år senere fant man også ut hvordan man kunne fjerne fosforet i tillegg. Dermed var grunnen lagt for produksjon av stål med forskjellige kvaliteter og evner, og ikke minst, omsmelting og gjenbruk av gammelt skrapjern.

Økonomisk liberalisme

Transportrevolusjonen og den nye tungindustrien som vokste frem i kjølvannet av stålet var langt mer kostbar enn det tekstilindustrien. Investeringene som krevdes var betydelig større enn det enkeltpersoner maktet å stille opp med alene. I stedet dannet flere og flere godseiere og kjøpmenn fellessbedrifter hvor eierskapet var fordelt i form av aksjer. Aksjeselskapene gav begrenset ansvar, slik at man ikke risikerte mer enn man selv investerte, dermed våget enda flere å investere i nye selskaper. Større og større banker kunne tilby lån til nye bedrifter og innsprøyting av kapital til andre som ønsket å investere i nye fabrikker og maskiner. Britisk politikk ble på 1800-tallet kraftig preget av den skotske opplysningsfilosofen Adam Smiths teorier om frie markeder. Århundrene før hadde vært preget av merkantilistisk økonomisk politikk hvor målet var å øke egen velstand ved å importere minst mulig og sikre nye markeder og varer gjennom kolonier i stedet for handel med andre land. Smiths teori gikk ut på det motsatte. Staten skulle blande seg minst mulig inn i innbyggernes liv. Ved å åpne markedene for fri handel uten monopoler eller tollmurer ville markedene regulere seg selv og handel og velstand for alle vokse. Les mer om Adam Smith og den økonomiske liberalismen i artikkelen om ideologiene.

Elektrisiteten - lyset og døgnet
Hør Thomas Alva Edisons egen stemme i dette opptaket:
Rundt år 600 f.vt. beskrev den greske filosofen Tales fra Milet hvordan rav gnidd mot et stykke pels kunne avgi gnister. Dette er den første skrevne beskrivelsen av statisk elektrisitet vi kjenner. 2350 år senere klarte den amerikanske kolonisten Benjamin Franklin å lagre en liten elektrisk ladning fra et lynnedslag i et primitivt batteri og med det bevise at lyn kun var utladning av elektriske krefter. I 1800 lager Alessandro Volta det første batteriet og gjorde praktisk lagring av små mengder elektrisitet mulig. Men det var først da briten Michael Faraday fant ut at man kunne lage strøm hvis man bevegde en metallspole i et magnetisk felt at man virkelig begynte å se potensialet i den nye energiformen. Derfra utviklet han like etter den elektriske motoren og flere andre oppfinnelser som raskt utvidet de potensielle bruksområdene til elektrisiteten. Først ut var den elektriske telegrafen som gjorde kommunikasjon over lange distanser mulig, og det var bare starten. I løpet av noen år var store deler av de tyske statene og Østerrike dekket av kobbertråder som sendte enkle signaler frem og tilbake. I midten av det 19. århundres siste halvdel var det egentlig bare natten som holdt fabrikker og vareproduksjon tilbake. Der det var mulig jobbet man til lyset fra stearinlys som i så mange århundrer før, eller med gasslamper som gav et svakt men noenlunde brukbart skinn. Det hadde lenge vært klart at man trengte en bedre lyskilde slik at dyre maskiner ikke behøvde stå stille i natten. Gasslamper avga os, giftig damp og kunne til og med eksplodere hvis man var uheldig. Elektrisiteten, mente mange, kunne være løsningen på problemet. Man visste at elektrisk spenning gjennom tynne tråder kunne avgi sterkt lys, problemet var at trådene man hadde brant for raskt opp og måtte i tillegg være i et lufttomt kammer. Sommeren 1878 stod nyheten alle hadde ventet på i The New York Sun. Den 31 år gamle oppfinneren Thomas Alva Edison påstod der selvsikkert at "Jeg kan lyse opp hele sentrale Manhatten med en eneste 500 hestekrefter sterk maskin." Edison, i sin iver, hadde vært litt rask på avtrekkeren, lampen han hadde konstruert varte fremdeles ikke lenger enn et par timer. Men han fortsatte ufortrødent arbeidet og kunne i 1880 presentere sitt komplette system med pærer, dynamo og kabler for verden. Etter å ha testet tusenvis av materialer varte pærene hans nå i over 1200 timer på en glødetråd av bambus, og med en overlegen lysstyrke var dette nok til at den lett kunne konkurrere med gasslampene. Edisons største feilsatsning var hans enorme tro på likestrøm som transportmetode i strømnettet. Det var en trygg måte å transportere strømmen på, men svært lite effektivt da spenningstapet gjorde det umulig å transportere strømmen mer enn noen kilometer. Det betydde at i en storby som New York måtte man bruke store tomter over hele byen til forurensende og dyre kullkraftverk.

Alternativet var konkurrenten Nikola Teslas vekselspenning som med betraktelig mindre strømtap kunne ledes hundrevis av kilometer vekk fra strømkilden. Dermed kunne man i en storby benytte seg av strøm produsert av vann- og kullkraftverk langt unna byen, og med det spare innbyggerne for forurensningen som fulgte kraftverkenes piper. Selv om Edison satte i gang en svertekampanje av de sjeldne hvor han demonstrerte hvor farlig vekselstrøm kunne være ved å henrette dyr helt opp til elefanters størrelse og bygge den første elektriske stolen, så var det Teslas vekselstrømsgeneratorer som vant "The war of the Currants", og det er hans oppfinnelser vi benytter oss av også i dag. Tesla var en av historiens største genier; han oppfant også radioen, røntgenstrålingen og den elektriske motoren. Fra nå av var ikke lenger dagen begrenset av natten. Maskiner og fabrikker kunne gå døgnet rundt og lønnsarbeidere over hele verden måtte tilpasse seg den nye tiden med både skiftarbeid og nattarbeid.

https://www.mennesket.net/filer/2011/08/Thomas_Edison_Mary_had_lamb.ogg

Bilen og flyet

I løpet av 1800-tallet ble det utviklet en rekke varianter av den interne forbrenningsmotoren som kunne benytte oljeprodukter som drivstoff fremfor dampkraft. Motorene man etterhvert klarte å bygge var langt mindre og lettere enn tidens dampmaskiner og kunne benyttes til å drive mindre selvgående kjøretøy enn dampmaskiner kunne. I 1883 klarte da også de to tyskerne Gottlieb Daimler (1834-1900) og Carl Benz (1844-1929) å bygge hver sitt kjøretøy. De så ut som hestekjerrer uten hester, men de varslet en ny æra av transport. I 1903 etablerte Henry Ford sitt Ford Motor Company og innen 1928 hadde han produsert over 15 millioner biler. De lette motorene inspirerte også andre drømmere, deriblant de kjente brødre Orville og Willbur Wright som i 1903 klarte å få sitt propelldrevne fly til å lande trygt etter 12 sekunder og 36,5 meter i luften den 17. desember ved Kitty Hawk, North Carolina. Fra deres sykkelverksted kom også himmelen innen menneskets rekkevidde.

Sosiale forhold - nye skiller mellom sosiale lag

1800-tallet markerte et skille mellom hvordan mennesker rangerte og vurderte hverandre. Stendersamfunnene som hadde eksistert så lenge var i ferd med å endres. Arv og familie markerte sjeldnere og sjeldnere en persons rettigheter og plikter i samfunnet på samme måte som tidligere. I mange land, som for eksempel i Frankrike, ble adelen tynnet ut av at stadig flere rike handelsborgere og kjøpmenn steg opp av sin stand og ble adlet takket være sin formue og sine kontakter. Andre steder, som i England var det nettopp borgerskap og godseiere som ikke hadde blitt adlet som steg i rang ettersom de satset på industri og produksjon. Det var en overgang fra status gitt på grunnlag av arv til et samfunn hvor hva du eide betydde mer enn om du kom fra en adelsslekt eller bondeslekt. Klassesamfunnet var født.

Selv om tittelens betydning for politisk kraft var svekket etter at adelen mistet sine privilegier satt de fremdeles på betydelige eiendommer som kunne variere i størrelse fra et stort gårdsbruk til et helt fyrstedømme. Ved riktig bruk kunne de gi store inntekter til sine eiere. Sammen med de største godseierne fra det rikeste høyborgerskapet utgjorde de den nye overklassen; aristokratiet. De hadde sin egen kultur som satte æresbegrepet høyt nok til at en fornærmelse fort kunne lede til en duell i grålysningen. De satte lek, jakt og selskaper høyere enn hardt arbeid, selv om de etter at privilegiene forsvant ble nødt til å sette seg ned for å effektivisere driften på eiendommene sine. Til gengjeld så hadde de da også råd til å satse på nye teknologier og driftsformer som kunne øke inntektene deres.

Fra selveiende bønder til selgere av egen arbeidskraft

Trestikk av Gustav Dore fra ca 1860 som viser slummen i Orange Court i London. Illustrasjonen viser industrialiseringens voksekramper i byene hvor store områder var kraftig overbefolket. Fattige arbeidere, arbeidsløse og uføre mennesker klemt sammen i tranger arbeiderkvarterer adskilt fra middelklassen og aristokratiets oppholdssteder. Leiligheter beregnet på en liten familie kunne gi flere titalls mennesker husly. Tett i tett med rotter, mus og andre utøyer løpende over dem sov de på kalde, skitne gulv. Sykdommer spredte seg som ild i tørt gress og levealderen var betydelig lavere der enn for de som levde på landsbygda. Ved slutten av det 19. århundre var luften i London så forurenset at det til tider var vanskelig å vite om solen egentlig hadde stått opp om morgenen. "Tåken" ble beskrevet som tykk og noe tørrere enn vanlig tåke, med en lukt av røyk og svovel, og når den var som tykkest gav den en opplevelse av kvelning. (Kilde, R.Russel London Fogs, 1880) London tåken forble et problem helt frem til midten av 1950-tallet hvor lover som begrenset forurensningen endelig ble satt i verk. Til tross for dette økte levealderen og livskvaliteten i byene mot slutten av 1800-tallet, takket være bedre mat og bedre boligsituasjoner som reduserte sykdommer som følge av overbefolkning og feilernæring.

Blant bøndene gikk endringer i levevis og levestandard de fleste steder tregt. Frem til 1800-tallet var de generelt tradisjonsbundne mennesker, sterkt knyttet til troen og adelen, og støttet også den siste oftere enn ikke når borgerskap og godseiere truet deres stilling. Da det 19. århundre begynte økte befolkningen sterkere enn forbedringene i landbruket klarte å holde følge. Ofte var det befolkningspresset som drev bøndene til å investere og våge nye planter og teknikker. Flertallet av britiske småbruk forsvant i denne perioden. I stedet ble de erstattet av storbruk eid av rike godseiere og borgere og drevet med innleid arbeidskraft uten tilknytning til jorden eller egen jord å falle tilbake på. De bøndene som selv ikke maktet å følge utviklingen ble selv enten arbeidskraft på de nye stobrukene, lønnede arbeidere i de voksende industriene rundt byene eller emigrerte til de amerikanske statene i håp om å starte på nytt. Storparten av den britiske befolkningen var etterhvert en eiendomsløs arbeiderklasse, avhengig av å finne arbeid hos andre. Overgangen fra selveiende bønder til eiendomsløshet og salg av egen arbeidskraft blir ofte kalt proletariseringen av bondestanden. Ikke alle likte denne utviklingen like godt. Mange følte at de nye maskinene tok arbeidet fra dem og ledet dem inn i fattigdom og nød og gikk til angrep på maskiner og truet fabrikkeiere som kjøpte nye. De kalte seg ludditter, men til tross et felles navn var de aldri noe mer enn uorganiserte bander av sinte og desperate menn. Til syvende og sist var det teknologien som vant da den også skapte arbeidsplasser og økende velstand.

Den nye arbeiderklassen var langt i fra ensartet. Den hadde egne interne klasseskiller hvor særlig håndverkerne var øverst på rangstigen. De hadde høyere lønn og færre barn, bedre helse og lengre gjennomsnittlig levealder enn de fleste andre arbeidere. Mange hadde også råd til å holde sine koner hjemme sammen med barna, noe de fattigste arbeiderne ikke hadde anledning til. Blant de aller fattigste måtte alle i familien i arbeid, inkludert barna så fort de ble gamle nok til å utføre enkle oppgaver. Frem til midten av 1800-tallet utgjorde da også kvinner og barn opp i mot tre fjerdedeler av de ansatte i tekstilfabrikkene. Fabrikkarbeid og flytting til byen var gjerne sett på som en absolutt siste utvei, og mange fabrikker fylte sine stillinger med foreldreløse barn fra fattigvesenet. I den nye arbeiderklassens hverdag var det en nødvendighet at alle, også barna, gjorde sitt for å bidra til familiens inntekter. Lave lønner og fattigdom tvang barn, ofte så unge som bare fire år, til å ta jobber i støyende og skitne fabrikker i stedet for å gå på skole for å lære å lese og skrive. I 1840 hadde kanskje bare en femtedel av Londons unge noen som helst form for skolegang. Mange barn jobbet så mye som 16 timer om dagen i forferdelige forhold. I tekstilindustrien gjorde de farlige jobber som å rense bomulsstøv mellom aktive maskiner eller de jobbet i de trangeste områdene av kullgruver, hvor voksne menn ikke kom til. Men ting bedret seg etterhvert som de økonomiske forholdene i samfunnet også gjorde det. I 1860 hadde omtrent halvparten av byens unge tilgang på en eller annen grunnleggende form for undervisning, om enn bare søndagsskole. De heldigste fant seg en stilling som lærling hos en håndverker. Arbeidernes forhold i byene gikk ikke upåaktet hen, og kritiske søkelys ble etterhvert satt av mennesker fra middel- og overklasse. Et eksempel er den kjente Friedrich Engels avhandling om arbeiderklassens forhold i Manchester fra 1844 som du kan lese et utdrag av i en av denne artikkelens undersider. Engels var eldste sønn av en rik tysk bomullsfabrikant. Som 22-åring ble han sendt av sin far til Manchester for å lære hvordan fabrikkene deres opererte der. Han reagerte med avsky på de forferdelige forholdene arbeiderne i en av Englands største byer levde under. Han beskrev i sin bok om arbeiderklassens tilstand i England hvordan den industrielle revolusjon hadde forverret situasjonen for den arbeidende klasse betydelig. Høy barnedødelighet, lav levealder i byene, barnearbeid og sykdomsspredning var alle et resultat av industrialiseringen i hans øyne. Engels ble også kjent med en annen tysk intellektuell på denne tiden, den unge Karl Marx, som jobbet i den samme avisen som Engels skrev artikler for i Berlin. Hans opplevelser av arbeiderklassen i England ble viktige for deres senere samarbeid og skrifter som du vil lære mer om i forbindelse med ideologier, og da spesielt kommunismen.

Etterhvert som verdiene industrien skapte økte ble det også stilt større krav til arbeidernes sikkerhet og helse. En rekke fabrikklover ble innført i Storbritannia som først og fremst begrenset bruken av barnearbeid og fastsatte deretter kortere arbeidsdager og tryggere arbeidsplasser for de voksne arbeiderne. Fra 1833 det ble det forbudt å bruke barn yngre enn 9 år i tekstilfabrikker, mens barn opp til 13 år ikke kunne jobbe lengre enn ni timer om dagen, og barn opp til 18 år kunne jobbe på det meste 12 timer om dagen. Det ble i tillegg forbudt med barnearbeid om natten. I 1847 ble 10-timersdagen standard for de fleste arbeidere. Fra 1878 måtte alle barn under ti år gå på offentlig skole, mens barn opp til 14 år bare fikk jobbe halve dager. Først i 1944 ble det vanlig med skolegang frem til man var 18 år i Storbritannia.

Middelklassens fremvekst

Midt i mellom den voksende arbeiderklassen og den rike og formuende overklassen vokste en stadig mer betydelig middelklasse frem. Dette var mennesker som ofte hadde en viss utdanning som gav tilgang til juridiske, medisinske, akademiske og politiske stillinger privat eller innen staten. De fylte også mange av embetsstillingene i staten etter at adelen mistet også dette privilegiet. De kunne også være entreprenører og ingeniører som hadde skapt sine egne bedrifter og hadde ansatte til å jobbe for seg. Felles for dem alle var at de ikke bedrev manuelt arbeide selv, de hadde råd til å holde hest og kjerre og ikke minst; tjenere. Å skape seg selv, the self made man, var et ideal som passet den nye middelklassen godt. Rikdom og suksess kom av hardt arbeid, dyktighet og vilje til å satse! Mange kom fra familier tilknyttet protestantiske trosretninger og var sterkt påvirket av troen på at et suksessrikt, formuende og lykkelig menneske var et menneske likt av gud, med god moral og gode etiske overbevisninger.

Industrialiseringen sprer seg

Industrialiseringen bredte seg fra Storbritannia først til Belgia som tok etter britiske stålverk og kullgruver allerede på 1820-tallet. Tidlig industrialisering på det europeiske kontinentet var ofte svært preget av britisk teknologi og britiske maskiner. Entreprenører skaffet seg kontakter og kjøpte maskiner i England, hvis de da ikke bare kopierte dem. Industrispionasje var et stort problem også i industrialiseringens barndom.

Da Henry Bessemer forbedret stålproduksjonen i England i 1855 var fremdeles området vi kaller Tyskland i dag et lappeteppe av tyske småstater. Det var ingen mangel på ressurser, landet hadde god tilgang på både kull og malm. Da området i 1870 ble samlet til ett land forsvant tollmurene og et fellesmarked som inviterte til storsatsing på ny teknologi ble tilgjengelig. Mangelen på gode transportsystemer var en av de avgjørende faktorer for at Tyskland hang etter Storbritannia, derfor ble Jernbaner mellom de største byene bygd i rekordfart. Tyske bedrifter satset hardt på utvikling av elektrisk industri og forbrenningsmotorer som i stedet for å benytte dampkraft utnyttet den eksplosive forbrenningen av oljeprodukter som bensin og diesel. Landet ble også raskt ledende på den stadig viktigere kjemiske industrien. Innen 1900 var Tyskland på vei forbi Storbritannia som industrinasjon, med amerikanerne hakk i hæl.

I de nye amerikanske statene hadde man god tilgang på kull rundt sjøene i nord og olje i sør. Stor innvandring gav også et stort overskudd av billig arbeidskraft som kunne ledes rett i industrien. Mellom 1863 og 1869 ble den transkontinentale jernbanen på hele 3069 kilometer bygget over det nord-amerikanske kontinentet. Virret inn i kobbertråder koblet til telegrafnettet slik at hele nasjonen skulle høre det historiske øyeblikket, ble den siste spikeren, i gull for anledningen, hamret inn i svillene. Bildet av lokomotivene som møttes fra hver side av kontinentet den dagen er nærmest ikonisk for industrialiseringens spredning utover verden.
Øst-Europa ble hengende etter, både i handel, produksjon og teknologi. Størsteparten av Russland forble som tidligere nevnt et føydalt samfunn helt frem til første verdenskrig og den russiske revolusjon i 1917. Utviklingen i de andre vestlige landene gikk naturligvis noe raskere da de kunne spille videre på britisk teknologi.

Den industrielle revolusjons konsekvenser fortsetter å påvirke våre liv. Vår levestandard i Norge i dag er på mange måter bedre enn den europeiske høyadelen noensinne kunne drømme om under eneveldenes storhetstid. Alt vi har, fra biler til mobiltelefoner og nettbrett er takket være innovasjonene, vitenskapen og teknologien som ble utviklet og spredd ut over verden mellom 1750 og 1870. Men den industrielle revolusjon påvirket, ja, man kan kanskje gå så langt som til å si at den også drev utviklingen av ideologiske syn på hvordan verden var og hvordan den burde være. Politikken som vokste ut av de nye samfunnsformene skulle få betydning for milliarder av mennesker, enten det var forkvaklet feilbruk av god forskning slik som sosialdarwinistene misbrukte Darwins teori, Marx og Engels teorier om historiens ubønnhørlige utvikling mot det de mente var det perfekte samfunn eller liberalistenes drøm om et samfunn kun regulert av en nattvekterstat som ikke blandet seg inn handel og eiendom. Les mer om ideologiene her, og det neste steg i europeisk historie; imperialismen her.

Mer på mennesket.net:

Charles Dickens - Hard Times

Bøker:

Roman:

Nettsider:

BBC - The Industrial Revolution

Flervalgsoppgaver

Ny må lages pga software-update

Sist redigert: 23/10/2017

# data[].attributes.attachment_link.description
The Industrial Revolution marks the most fundamental transformation of human life in the history of the world recorded in written documents. - Historiker Eric Hobsbawm - Et menneske født i det 17. århundre kunne stort sett forvente å leve sitt liv uforandret. Det ville utføre sitt arbeid på de

# data[].attributes.body
Primærkilder, uunnværlig for en historiker

# data[].attributes.body
Kilde

# data[].attributes.attachment_link.title
History Matters: The U.S. Survey Course on the Web

# data[].attributes.attachment_link.description
Designed for high school and college teachers and students, History Matters serves as a gateway to web resources and offers other useful materials for teaching U.S. history. (more on this site)

# data[].attributes.headline
SamfunnsfagMatriks - AschehougUnderveis - GyldendalKosmos - FagbokforlagetMin time - KosmosNational Geographic EducationNational Geographic - kartsider for utdanningMonitor - Cappelen DammMaps of War - 5000 år med Midt-Østen-historieKart i skolenNorge i Verden - Kunnskapsfilm Tidslinje Norsk økonomi - NRK Skole

# data[].attributes.subject
SamfunnsfagMatriks - AschehougUnderveis - GyldendalKosmos - FagbokforlagetMin time - KosmosNational Geographic EducationNational Geographic - kartsider for utdanningMonitor - Cappelen DammMaps of War - 5000 år med Midt-Østen-historieKart i skolenNorge i Verden - Kunnskapsfilm Tidslinje Norsk økonomi - NRK Skole

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Did you know that red is the first color that humans perceive, after black and white? It's the color that babies see first before any other, and the first that those suffering from temporary color blindness after a brain injury start to see again. Red's dominance is even reflected in how colors are defined: although different societies developed their names for colors at different times and in different ways, almost all of them named them in the same order. With only a few exceptions, the order of labelling colors was generally black first, white second, red third, and then green, yellow and blue.

Scientists have posited that societies developed names for colors according to which ones they had the strongest reaction to. This means that humans, supposedly much like bulls, have had strong feelings about the color red for thousands of years. Over time, red has come to symbolize power, love, vigor, and beauty. Do you want to know why? Take a journey with us through history to discover the surprising story of the world's most powerful color...

Red also made waves on the pre-historic art scene. Caves across the world, from Africa to Asia to Europe, bear traces made during the Paleolithic era. Drawings of animals, vessels, and people were made from painting red ochre on the cave walls, like this painting of a thylacoleo (an extinct species of lion) from the Djulirri rock art site in Northern Australia. More than 11,000 paintings have been found stretched over the site. Dated to 11,000 BCE, this naturalist animal painting may be the oldest surviving painting discovered there.

7. Raising Red Flags

World leaders have used red clothing as a way to showcase their power for hundreds of years. This portrait of Princess Elizabeth I before her accession as Queen shows a young woman preparing to assume her position as a powerful monarch. Her richly decorated red dress and red coif (close-fitting cap) send an unequivocal message of the young woman's political and moral strength. After the fall of the monarchy, the color red was then taken up by Revolutionaries around the world to symbolize new liberties and freedoms: from French Revolutionaries and their red phrygian caps, to the Bolshevik, Cultural, and Cuban Revolutions.

Courage, sacrifice, and love or anger, danger, and war? The color red can be associated with the happiest feelings as well as with the worst. Being the color that elicits the strongest reactions, it is no surprise that its symbolism can lie on both ends of the spectrum. So next time you're held up at a red stoplight (in this case the red is a symbol of danger), think about the color's revolutionary history (and maybe love too).

# data[].attributes.attachment_link.description
Did you know that red is the first color that humans perceive, after black and white? It's the color that babies see first before any other, and the first that those suffering from temporary color blindness after a brain injury start to see again.

# data[].attributes.body
om begreper i historie!

# data[].attributes.headline
Begreper: Når man starter med et nytt fag eller nytt emne, har jeg bedt elevene om å nevne alle de begrepene de kan om fotball. Disse skriver jeg på tavlen etterhvert som de blir nevnt. Når tavlen er full (og det tar som regel ikke så lang tid), ber jeg elevene å fortelle om en fotballkamp uten å benytte de begrepene som står på tavlen. Dette er vanskelig, og dermed blir det enklere for elevene å skjønne hvorfor de skal lære begreper som gjelder innenfor det aktuelle faget.. Supert tips som jeg fikk av veileder i praksis!

# data[].attributes.subject
Begreper: Når man starter med et nytt fag eller nytt emne, har jeg bedt elevene om å nevne alle de begrepene de kan om fotball. Disse skriver jeg på tavlen etterhvert som de blir nevnt. Når tavlen er full (og det tar som regel ikke så lang tid), ber jeg elevene å fortelle om en fotballkamp uten å benytte de begrepene som står på tavlen. Dette er vanskelig, og dermed blir det enklere for elevene å skjønne hvorfor de skal lære begreper som gjelder innenfor det aktuelle faget.. Supert tips som jeg fikk av veileder i praksis!

# data[].attributes.body
Jeanette Kopperud, Facebook
undervisningsopplegg i vgs

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mange lærere har fortalt oss at "Å lage plakater i en fei" er en arbeidsmåte som de gjerne bruker, og som slår an blant elevene. Elevene - og læreren - blir gjerne overrasket over hva de rakk på så kort tid!

I forrige innlegg om denne arbeidsmåten viste vi en variant hvor elevene skulle prøve å forklare temaet for en bestemt målgruppe - for eksempel for yngre elever, eller for noen som ikke kjenner noe til temaet fra før. Mange elever synes det er inspirerende med en slik annerledes setting, som gir rom for litt rollespill og kreativitet.

Enda en vri

Innenfor et emne som bærekraftig utvikling kan klassen for eksempel prøve seg på denne oppgaven:

"Bærekraftig utvikling" - konkretiser dette temaet på en plakat. Målet er å overbevise ditt publikum om hvor viktig dette er for jordas framtid.
Her kan det kanskje også være lurt å bruke litt lenger tid på plakaten - for eksempel 30 minutter, istedenfor 20.

Her er det ikke bare saklig info som er målet, men å finne de gode argumentene for å overbevise sitt publikum. Et element av rollespill igjen her, altså - og plutselig er det noen elever som blomstrer i en slik setting.

Man kan presentere plakatene sine for en annen gruppe, slik vi vanligvis gjør i "Å lage plakater i en fei". I dette tilfellet kan man også velge å bruke litt mer tid, ved at alle presenterer foran klassen i plenum.

Alle applauderes for innsatsen, og det går også an at elevene etterpå kommenterer hvem som var mest overbevisende.

# data[].attributes.attachment_link.description
Mange lærere har fortalt oss at "Å lage plakater i en fei" er en arbeidsmåte som de gjerne bruker, og som slår an blant elevene. Elevene - og læreren - blir gjerne overrasket over hva de rakk på så kort tid!

# data[].attributes.body
http://www.skoletorget.no/abb/filo/filokurs1.htm
om filosofi i skolen

# data[].attributes.headline
hvorfor skal jeg bry meg om den industrielle revolusjonen? 

# data[].attributes.subject
hvorfor skal jeg bry meg om den industrielle revolusjonen? 

# data[].attributes.body
masseproduksjon

# data[].attributes.body
-skape forteljingar om menneske frå ulike samfunn i fortid og notid og vise korleis livsvilkår og verdiar påverkar tankar og handlingarfinne døme på hendingar som har vore med på å forme dagens Noreg, og diskutere korleis samfunnet kunne ha vorte dersom desse hendingane hadde utvikla seg annleis
-presentere viktige utviklingstrekk i norsk historie på 1800-talet og første halvdelen av 1900-talet og beskrive korleis dei peikar fram mot samfunnet i dag
-gjere greie for teknologiske og samfunnsmessige endringar som følgje av den industrielle revolusjonen

# data[].attributes.body
hvordan skal vi gjøre dette?

# data[].attributes.attachment_link.description
"Lytt, er tilgangen" Filosofiske ord Im not the owner of the pictures and the music in the video. All cred to the creators of them

# data[].attributes.body
hva gjorde vi idag?
hvorfor gjorde vi det?
hva synes jeg om min innsats?

# data[].attributes.body
vi repeterer!!

# data[].attributes.body
puslespill-klasserommet!

# data[].attributes.attachment_link.description
The jigsaw technique is a cooperative learning approach that reduces racial conflict among school children, promotes better learning, improves student motivation, and increases enjoyment of the learning experience.

# data[].attributes.body
Mål: klare å forandre mening, dersom du blir overbevist. Merk! du trenger ikke bli overbevist. men kjenner du at noe skjer i kroppen så la det komme, gradvis eller brått! det er en styrke å se ting fra flere sider, forandre seg!

# data[].attributes.body
http://www.bl.uk/learning/timeline/item107855.html

https://alletidershistorie.cappelendamm.no/vgsamf/seksjon.html?kap=1139316

# data[].attributes.body
erik lund
læringsstrategier
metakognisjon
historiedidaktikk/samfunnsfagdidaktikk
mye å gjøre, lite å lese!