# data[].attributes.headline
Крок 1. Прочитай вислів      О. Білецького про літературні процеси ХХ століття. Пригадай, що ти знаєш про цей час із історії України. 

# data[].attributes.subject
Крок 1. Прочитай вислів      О. Білецького про літературні процеси ХХ століття. Пригадай, що ти знаєш про цей час із історії України. 

# data[].attributes.body
Україна кипіла, як величезний казан на безперестанному шаленому вогні, і в цім казані виварювались думки й почуття, наново перетворювалися світогляди, дивно змінювалися люди. Тим-то літературні явища цієї доби становлять надзвичайно строкату картину.
О. Білецький

# data[].attributes.headline
Крок 2. Прочитай. Склади тези. Перевір себе: слова, виділені червоним кольором, - посилання. Перейди за посиланням і повтори  вивчені поняття. 

# data[].attributes.subject
Крок 2. Прочитай. Склади тези. Перевір себе: слова, виділені червоним кольором, - посилання. Перейди за посиланням і повтори  вивчені поняття. 

# data[].attributes.body
Жанрово-стильове розмаїття прози початку ХХ століття
Особливість  літературного процесу цього періоду полягає в тому, що молоде покоління українських письменників усвідомлює обмеженість критичного реалізму, необхідність змін, відходу від традиційних проблем і форм їх зображення.

Визрівали протест проти натуралізму, вузького просвітянства, «грубого реалізму», бажання якось наблизитися до новітніх течій європейської літератури, зруйнувати стереотипи і нормативи реалістичного побутописання.

Це період народження нової реалістичної літератури, що живилася ідеалами наукового соціалізму і вела боротьбу проти просвітянства, що вироджувалося, проти декадентства і «чистого мистецтва».

У цей період в усіх європейських літературах розпочиналося становлення модернізму — художньої системи, принципово відмінної від художньої системи критичного реалізму і яка характеризується розмаїттям художніх методів та стилів. Перед письменниками стояло завдання осмислити кризу в соціальному середовищі та мистецтві і віднайти шляхи подальшого розвитку культури.
XX століття для української літератури — дуже плідна пора, яка дала нашій культурі багато талановитих митців і геніальних творів. Мистецькі пошуки цілої плеяди молодих прозаїків хоч і знаходяться на різних полюсах ідейно-естетичних уподобань літератури 20-х рр., однак об’єднуються на основі характерних для цієї епохи принципів змалювання людини й світу в провідних творах. У межах імпресіонізму, інтелектуального реалізму, неоромантизму
Г. Михайличенко, М. Хвильовий, М. Івченко, В. Підмогильний моделюють складну внутрішню драму особи з розколотою свідомістю, відтворюють динаміку внутрішніх змін «я» героя.

Однією з  визначальних рис прози поч. ХХ ст. була жага експериментувань. Вона проявилася, зокрема, у збірці новел М. Хвильового «Сині етюди» (1923), котра заворожила багатьох талановитих сучасників імпресіоністичною манерою письма, що випливала з традиції М. Коцюбинського і водночас видавалася надзвичайно свіжою. Тому не дивно, що значна частина молодих прозаїків О. Копиленко, А. Головко, навіть Г. Косинка) зазнали впливу емоційно розхристаної стилістики             М. Хвильового, який швидко еволюціонував до жорсткого неореалізму «Санаторійної зони», «Івана Івановича» та «Вальдшнепів».
Поряд із романами та повістями продовжувала розвиватися новелістика, яскравим представником якої був
Г. Косинка. Його твори поступово набували реалістичної виразності, хоч і не втрачали ознак імпресіоністичної стилістики. Основний мотив новел, осмислюваний письменником,—драма українського села, зумовлена громадянською війною, складність людських стосунків, протистояння романтики й прагматизму.
В. Підмогильний  шукав свого шляху в мистецтві, орієнтувався на європейські літератури, передовсім французьку, перекладав твори А. Франса, Гі де Мопассана та ін., що не могло не позначитися й на його доробку. Письменник сміливо застосував метод психоаналізу, аби якнайповніше розкрити внутрішню драму свого героя на зламі цивілізації. Зображує  образ людини-маргінала, яка втратила свої духовні цінності, бо, відірвавшись від берегів батьківської традиції, так і не пристала до берегів іншої культури.
У 20-х рр. з'явився новий жанр—кіноповість, зумовлений потребами кінематографу, зокрема ВУФКУ (Всеукраїнське фотокіноуправління), що вимагало нових сценаріїв, залучало до їх створення письменників (М. Йогансен, Ю. Яновський, М. Бажан та ін.). Йшлося про складне художнє явище, базоване на низці «монтованих» подій, в якому досягається епічна широта зображення, необхідна для фільмування. На той час визначились два можливі шляхи в цьому напрямі: камерно-психологічний". (Кавалерідзе) та монументально-епічний з яскравим ліричним забарвленням (О. Довженка). Довженківська лінія виявилася перспективнішою. Розвиваючись на межі прози та фільму, вона віднайшла свою нішу і в літературі, і в кінематографії, починаючи із «Звенигори», завершеної
О. Довженком 1928 р.

# data[].attributes.headline
Крок 3. Прочитай. Дай відповідь на питання. Який вплив на розвиток української літератури  справила  дискусія 1925-1928 років? Чи погоджуєтеся ви із позицією М. Хвильового щодо напрямку розвитку літератури?

# data[].attributes.subject
Крок 3. Прочитай. Дай відповідь на питання. Який вплив на розвиток української літератури  справила  дискусія 1925-1928 років? Чи погоджуєтеся ви із позицією М. Хвильового щодо напрямку розвитку літератури?

# data[].attributes.body
У центрі уваги митців було становлення нової української людини, яка пройшла крізь буремні роки революції та активно стверджувала себе в нових умовах життя. Багато творів пронизувала ідея боротьби з комплексом «меншвартості», «малоросіянства», «провінційності».

Значною подією стала літературна дискусія 1925-1928 років, яку розпочав і продовжив М. Хвильовий памфлетами «Камо грядеш?», «Думки проти течії», «Апологети писаризму» та «Україна чи Малоросія?» Письменник виступив проти примітивізму та епігонства радянської літератури і закликав митців орієнтуватися на кращі зразки світової літератури. Від обговорення шляхів розвитку української літератури дискусія поступово перейшла з мистецької в політичну, особливо після проголошеного Хвильовим гасла «Геть від Москви!», котрий мав на увазі, що не можна брати за зразок популярні в той час російські «виробничі романи», частівки, агітки як «високу поезію».
У дискусію втрутилася партія. Сталін особисто надіслав листа Кагановичу з критикою поглядів комуніста М. Хвильового. Цим було дано старт репресіям. Під політичним та моральним тиском Хвильовий змушений визнати свої «помилки», розпустити очолювану ним ВАПЛіте і, врешті-решт, покінчити життя самогубством у 1933 році.

# data[].attributes.headline
Крок 4. Переглянь відео. Запам'ятай основні факти про розвиток української літератури.

# data[].attributes.subject
Крок 4. Переглянь відео. Запам'ятай основні факти про розвиток української літератури.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська проза 20–30-х років ХХ століття. Українська література 11 клас

# data[].attributes.headline
Крок 1. Прочитай вислів      А. Лебедя про Миколу Хвильового. Який портрет  особистості письменника склався у тебе? 

# data[].attributes.subject
Крок 1. Прочитай вислів      А. Лебедя про Миколу Хвильового. Який портрет  особистості письменника склався у тебе? 

# data[].attributes.body
Революціонер з голови до п’ят, Хвильовий міцно зв’язаний з кращими традиціями української художньої літератури: можна сказати, що шукання Хвильового почались там, де урвалися шукання Коцюбинського.
А. Лебідь

# data[].attributes.headline
Крок 2. Познайомся із основними фактами життя і творчості  Миколи Хвильового. Занотуй у зошит найважливіше.

# data[].attributes.subject
Крок 2. Познайомся із основними фактами життя і творчості  Миколи Хвильового. Занотуй у зошит найважливіше.

# data[].attributes.body
Микола Хвильовий (справжнє прізвище – Фітільов);

засновник ВАПЛІТЕ (Вільна академія пролетарської літератури (ВАПЛІТЕ) — літературне об'єднання в Україні. Виникло в Харкові, існувало з січня 1926 по 28 січня 1928 року);

Започаткував літературну дискусію 1925–1928 рр. Гасла: «Геть від Москви! Дайош психологічну Європу!».

30 квітня 1925 - у газеті "Культура і побут" (додаток до "Вістей ВУЦВК") стаття "Про "сатану в бочці", або про графоманів, спекулянтів та інших "просвітян".

Книги памфлетів: 1925 - "Камо грядеши", 1926 - "Думки проти течії", 1926 - "Апологети писаризму", 1926 - памфлет "Україна чи Малоросія?"

Тези:

"олімпійство" проти масовізму

азіатський ренесанс

романтика вітаїзму

гасла "Геть від Москви!",

"Дайош психологічну Європу!"

Творчість прозаїка, поета, критика, публіциста Миколи Хвильового — яскравий приклад самовідданого служіння ідеї «загірної комуни», яка стала причиною трагедії життя.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Серіали України. Прем’єр

# data[].attributes.attachment_link.title
“Розстріляне відродження”. Микола Хвильовий

# data[].attributes.headline
Крок 3.  Прочитай, визнач елементи сюжету.

# data[].attributes.subject
Крок 3.  Прочитай, визнач елементи сюжету.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Цвітові яблуні"

З далекого туману, з тихих озер загірної комуни шелестить шелест: то йде Марія. Я виходжу на безгранні поля, проходжу перевали і там, де жевріють кургани, похиляюсь на самотню пустельну скелю. Я дивлюсь в даль.- Тоді дума за думою, як амазонянки, джигітують навколо мене. Тоді все пропадає... Таємні вершники летять, ритмічно похитуючись, до отрогів, і гасне день; біжить у могилах дорога, а за нею - мовчазний степ... Я одкидаю вії і згадую... воістину моя мати - втілений прообраз тієї надзвичайної Марії, що стоїть на гранях невідомих віків. Моя мати - наївність, тиха жура і добрість безмежна. (Це я добре пам'ятаю!). І мій неможливий біль, і моя незносна мука тепліють у лампаді фанатизму перед цим прекрасним печальним образом.

Мати каже, що я (її м'ятежний син) зовсім замучив себе... Тоді я беру її милу голову з нальотом сріблястої сивини і тихо кладу на свої груди... За вікном ішли росяні ранки і падали перламутри. Проходили неможливі дні. В далі з темного лісу брели подорожники й біля синьої криниці, де розлетілись дороги, де розбійний хрест, зупинялись. То - молоде загір'я.

- Але минають ночі, шелестять вечори біля тополь, тополі відходять у шосейну безвість, а за ними - літа, роки і моя буйна юність. Тоді дні перед грозою. Там, за отрогами сизого боку, спалахують блискавиці і накипають, і піняться гори. Важкий душний грім ніяк не прорветься з Індії, зі сходу. І томиться природа в передгроззі. А втім, за хмарним накипом чути й інший гул - ...глуха канонада. Насуваються дві грози.

- Тривога! - Мати каже, що вона поливала сьогодні м'яту, м'ята вмирає в тузі. Мати каже: "Надходить гроза!" І я бачу: в її очах стоять дві хрустальні росинки.

І

Атака за атакою. Шалено напирають ворожі полки. Тоді наша кавалерія з флангу, і йдуть фаланги інсургентів у контратаку, а гроза росте, і мої мислі - до неможливости натягнутий дріт.

День і ніч я пропадаю в "чека".

Помешкання наше - фантастичний палац: це будинок розстріляного шляхтича. Химерні портьєри, древні візерунки, портрети княжої фамілії. Все це дивиться на мене з усіх кінців мойого випадкового кабінету.

Десь апарат військового телефону тягне свою печальну тривожну мелодію, що нагадує дальній вокзальний ріжок.

На розкішній канапі сидить, підклавши під себе ноги, озброєний татарин і монотонне наспівує азіятське: "ала-ла-ла".

Я дивлюсь на портрети: князь хмурить брови, княгиня - надменна зневага, княжата - в темряві столітніх дубів.

І в цій надзвичайній суворості я відчуваю весь древній світ, всю безсилу грандіозність і красу третьої молодости минулих шляхетних літ.

Це чіткий перламутр на бенкеті дикої голодної країни.

І я, зовсім чужа людина, бандит - за одною термінологією, інсургент - за другою, я просто і ясно дивлюсь на ці портрети і в моїй душі нема й не буде гніву. І це зрозуміло:

- я - чекіст, але і людина.

Темної ночі, коли за вікном проходять міські вечори (маєток злетів на гору й царить над містом), коли сині димки здіймаються над цегельнею й обивателі, як миші,- за підворіття, у канареєчний замок, темної ночі в мойому надзвичайному кабінеті збираються мої товариші. Це новий синедріон, це чорний трибунал комуни.

Тоді з кожного закутка дивиться справжня й воістину жахна смерть. Обиватель:

- Тут засідає садизм!

Я:

- ...(мовчу).

На міській башті за перевалом тривожно дзвенить мідь. То б'є годинник. З темного степу доноситься глуха канонада.

Мої товариші сидять за широким столом, що з чорного дерева. Тиша. Тільки дальній вокзальний ріжок телефонного апарату знов тягне свою печальну, тривожну мелодію. Зрідка за вікном проходять інсургенти.

Моїх товаришів легко пізнати:

доктор Тагабат,

Андрюша,

третій - дегенерат (вірний вартовий на чатах).

Чорний трибунал у повному складі.

Я:

- Увага! На порядку денному діло крамаря ікс!

З давніх покоїв виходять льокаї і також, як і перед князями, схиляються, чітко дивляться на новий синедріон і ставлять на стіл чай. Потім нечутно зникають по оксамиту килимів у лабіринтах високих кімнат.

Канделябр на дві свічі тускло горить. Світлу не сила досягти навіть чверти кабінету. У височині ледве манячить жирандоля. В городі - тьма. І тут - тьма: електричну станцію зірвано. Доктор Тагабат розвалився на широкій канапі вдалі від канделябра, і я бачу тільки білу лисину й надто високий лоб. За ним іще далі в тьму - вірний вартовий із дегенеративною будівлею черепа. Мені видно лише його трохи безумні очі, але я знаю:

- у дегенерата - низенький лоб, чорна копа розкуйовдженого волосся й приплюснутий ніс. Мені він завжди нагадує каторжника, і я думаю, що він не раз мусів стояти у відділі кримінальної хроніки.

Андрюша сидить праворуч мене з розгубленим обличчям і зрідка тривожно поглядає на доктора. Я знаю, в чому справа.

Андрюшу, мого бідного Андрюшу, призначив цей неможливий ревком сюди, в "чека", проти його кволої волі. І Андрюша, цей невеселий комунар, коли треба енергійно розписатись під темною постановою -

- "розстрілять",

завше мнеться, завше розписується так:

не ім'я і прізвище на суворому життьовому документі ставить, а зовсім незрозумілий, зовсім химерний, як хетейський ієрогліф, хвостик.

Я:

- Діло все. Докторе Тагабате, як ви гадаєте?

Доктор (динамічно):

- Розстрілять!

Андрюша трохи перелякано дивиться на Тагабата й мнеться. Нарешті, тремтячи і непевним голосом, каже:

- Я з вами, докторе, не згодний.

- Ви зі мною не згодні? - і грохот хриплого реготу покотився в темні княжі покої.

Я цього реготу чекав. Так завше було. Але й на цей раз здригаюсь і мені здається, що я йду в холодну трясовину. Прудкість моєї мислі доходить кульмінацій.

І в той же момент раптом переді мною підводиться образ моєї матері...

- ..."Розстрілять"???

І мати тихо, зажурено дивиться на мене.

...Знову на далекій міській башті за перевалом дзвенить мідь: то б'є годинник. Північна тьма. В шляхетний дім ледве доноситься глуха канонада. Передають у телефон: наші пішли в контратаку. За портьєрою в скляних дверях стоїть заграва: то за дальніми кучугурами горять села, горять степи й виють на пожар собаки по закутках міських підворіть. В городі тиша й мовчазний передзвін серць.

....Доктор Тагабат нажав кнопку.

Тоді льокай приносить на підносі старі вина. Потім льокай іде, і тануть його кроки, віддаляються по леопардових міхах.

Я дивлюсь на канделябр, але мій погляд мимоволі скрадається туди, де сидить доктор Тагабат і вартовий. В їхніх руках пляшки з вином, і вони його п'ють пожадливо, хижо.

Я думаю "так треба".

Але Андрюша нервово переходить із місця на місце і все поривається щось сказати. Я знаю, що він думає: він хоче сказати, що так нечесно, що так комунари не роблять, що це - бакханалія і.т. д. і т. п.

Ах, який він чудний, цей комунар Андрюша!

Але, коли доктор Тагабат кинув на оксамитовий килим порожню пляшку й чітко написав своє прізвище під постановою -

- "розстрілять",-

мене раптово взяла розпука. Цей доктор із широким лобом і білою лисиною, з холодним розумом і з каменем замість серця,- це ж він і мій безвихідний хазяїн, мій .звірячий інстинкт. І я, главковерх , чорного трибуналу комуни,- нікчема в його руках, яка віддалася на волю хижої стихії.

"Але який вихід?"

- Який вихід?? - І я не бачив виходу.

Тоді проноситься переді мною темна історія цивілізації, і бредуть народи, і віки, і сам час...

- Але я не бачив виходуі

Воістину правда була за доктором Тагабатом.

...Андрюша поспішно робив свій хвостик під постановою, а дегенерат, смакуючи, вдивлявся в літери.

Я подумав: "коли доктор - злий геній, зла моя воля, тоді дегенерат є палач із гільйотини".

Але я подумав:

- Ах, яка нісенітниця! Хіба він палач? Це ж йому, цьому вартовому чорного трибуналу комуни, в моменти великого напруження я складав гімни.

І тоді відходила, удалялась од мене моя мати - прообраз загірної Марії, і застигала, у тьмі чекаючи.

...Свічі танули.

Суворі постаті князя й княгині пропадали в синім тумані цигаркового диму.

...До розстрілу присуджено,

- шість!

Досить! На цю ніч досить!

Татарин знову тягне своє азіятське: "ала-ла-ла". Я дивлюся на портьєру, на заграву в скляних дверях.- Андрюша вже зник. Тагабат і вартовий п'ють старі вина. Я перекидаю через плече мавзер і виходжу з княжого дому. Я йду по пустельних мовчазних вулицях обложеного міста.

Город мертвий. Обивателі знають, що нас за три-чотири дні не буде, що даремні наші контратаки: скоро зариплять наші тачанки в далекий сіверкий край. Город причаївся. Тьма.

Темним волохатим силуетом стоїть на сході княжий маєток, тепер - чорний трибунал комуни.

Я повертаюсь і дивлюсь туди, і тоді раптом згадую, що шість на моїй совісті.

...Шість на моїй совісті?

Ні, це неправда. Шість сотень,

шість тисяч, шість мільйонів -

тьма на моїй совісті!!!

- Тьма?

І я здавлюю голову.

...Але знову переді мною проноситься темна історія цивілізації, і бредуть народи, і віки, і сам час...

Тоді я, знеможений, похиляюсь на паркан, становлюся на коліна й жагуче благословляю той момент, коли я зустрівся з доктором Тагабатом і вартовим із дегенеративною будівлею черепа. Потім повертаюсь і молитовне дивлюся на східний волохатий силует.

...Я гублюсь у переулках. І нарешті виходжу до самотнього домика, де живе моя мати. У дворі пахне м'ятою. За сараєм палахкотять блискавиці й чути гуркіт задушеного грому.

Тьма!

Я йду в кімнату, знімаю мавзера й запалюю свічу.

...- Ти спиш?

Але мати не спала.

Вона підходить до мене, бере моє стомлене обличчя в свої сухі старечі долоні й схиляє свою голову на мої груди. Вона знову каже, що я, її м'ятежний син, зовсім замучив себе.

І я чую на своїх руках її хрустальні росинки.

Я:

- Ах, як я втомився, мамо!

Вона підводить мене до свічі й дивиться на моє зморене обличчя. Потім становиться біля тусклої лампади й зажурено дивиться на образ Марії.- Я знаю: моя мати і завтра піде в манастир: їй незносні наші тривоги й хиже навколо.

Але тут же, дійшовши до ліжка, здригнув:

- Хиже навколо? Хіба мати сміє думати так? Так думають тільки версальці!

І тоді, збентежений, запевняю себе, що це неправда, що ніякої матері нема переді мною, що це не більше, як фантом.

- Фантом? - знову здригнув я.

Ні, саме це - неправда! Тут, у тихій кімнаті, моя мати не фантом, а частина мого власного злочинного "я", якому я даю волю.

# data[].attributes.attachment_link.title
Я (Романтика) - Микола Хвильовий, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Я (Романтика)" (автор: Хвильовий Микола). Читати повністю електронну книгу Микола Хвильовий - Я (Романтика) онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Крок 4. Переглянь відео, повтори прочитане.

# data[].attributes.subject
Крок 4. Переглянь відео, повтори прочитане.

# data[].attributes.attachment_link.title
Я (Романтика). Микола Хвильовий

# data[].attributes.headline
Крок 5. Переглянь екранізацію новели режисера  Михайла Калюжного   і порівняй з прочитаним. Чи вдалося режисеру передати ідейний зміст твору?

# data[].attributes.subject
Крок 5. Переглянь екранізацію новели режисера  Михайла Калюжного   і порівняй з прочитаним. Чи вдалося режисеру передати ідейний зміст твору?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сергій Ярунський

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Хвильовий - "Я (Романтика)", короткометражний фільм режисера Михайла Калюжного

# data[].attributes.headline
Крок 6. Роль присвяти. Визнач схожі ознаки  творів Миколи Хвильового та Михайла Коцюбинського, запиши в зошит.

# data[].attributes.subject
Крок 6. Роль присвяти. Визнач схожі ознаки  творів Миколи Хвильового та Михайла Коцюбинського, запиши в зошит.

# data[].attributes.body
Новелу "Я (Романтика)" Миколи Хвильового присвячено "Цвітові яблуні" Михайла Коцюбинського. Такий інтертекстуальний перегук дає ключ до розуміння твору. У центрі обох новел — герой із розчахненою психікою, який перебуває в кризовій ситуації. Події подаються крізь призму його сприйняття, що робить оповідь підкреслено суб'єктивізованою та психологізованою. Герой Коцюбинського бореться з власним "Я", зі своїм даром письменника, що в "межовій ситуації" стає прокляттям. Біля вмираючої дитини він не здатен забути звичку постійно підмічати дрібні деталі, нюанси настрою, щоб використати їх потім у творах. Люблячий і страждаючий батько протистоїть уважному та відстороненому письменникові. Свідомість персонажа новели "Я (Романтика)" теж розпадається на дві протилежні частини, про що він сам каже: "Я — чекіст, але я і людина". Характерно, що вічні цінності чітко протиставляються новій моралі та "релігії", стаючи при цьому злочинною слабкістю. Можна сказати, що усі персонажі новели "Я (Романтика)" М. Хвильового є лише відображеннями різних граней особистості головного героя. Внутрішня психологічна боротьба унаочнюється, постає в зримих образах доктора Тагабата ("злий геній, зла моя воля"), дегенерата ("вартового на чатах"), нерішучого Андрюші та тихої-зажуреної матері.

# data[].attributes.headline
 Крок 7.  Прочитай матеріали до твору, які цитати характеристики образів ти можеш додати до запропонованих?         

# data[].attributes.subject
 Крок 7.  Прочитай матеріали до твору, які цитати характеристики образів ти можеш додати до запропонованих?         

# data[].attributes.body
Новела "Я (Романтика)". Основне     про твір
Рід: епос.

Жанр: психологічна новела.

Присвята: «Цвітові яблуні».
Літературний напрям: імпресіонізм.
Композиція: ліричний заспів, 3 частини.

Тема: зображення трагічної роздвоєності особистості.

Ідея: засудження фанатизму.
Характерні особливості:

розповідь ведеться від першої особи;

поєднання картин-марень героя (галюцинацій) та картин моторошної реальності.

Образи. Цитатна характеристика

Мати. «Вона пiдводить мене до свiчi й дивиться на моє зморене обличчя. Потiм становиться бiля тусклої лампади й зажурено дивиться на образ Марiї. Я знаю: моя мати i завтра пiде в монастир: їй незноснi нашi тривоги й хиже навколо».

«…моя мати не фантом, а частина мого власного злочинного « я », якому я даю волю ».

«Моя мати — наївність, тиха жура і добрість безмежна. (Це я добре пам’ятаю!) І мій неможливий біль, і моя незносна мука тепліють у лампаді фанатизму перед цим прекрасним печальним образом».

Доктор Тагабат. Дегенерат. «Доктор Тагабат розвалився на широкiй канапi вдалi вiд канделябра, i я бачу тiльки бiлу лисину й надто високий лоб. За ним iще далi в тьму ― вiрний вартовий iз дегенеративною будовою черепа. Менi видно лише його трохи безумнi очi, але я знаю: ― у дегенерата ―низенький лоб, чорна копа розкуйовдженого волосся й приплюснутий нiс. Менi вiн завжди нагадує каторжника, i я думаю, що вiн не раз мусiв стояти у вiддiлi кримiнальної хронiки».

«Цей доктор iз широким лобом i бiлою лисиною, з холодним розумом i з каменем замiсть серця, ― це ж вiн i мiй безвихiдний хазяїн, мiй звiрячий iнстинкт. Коли доктор ― злий генiй, зла моя воля, тодi дегенерат є палач iз гiльйотини. Так, це був незамiнимий вартовий: не тiльки Андрюша ― i ми грiшили: я й доктор. Ми часто ухилялися доглядати розстрiли. Але вiн, цей дегенерат, завше був солдатом революцiї, i тiльки тодi йшов з поля, коли танули димки й закопували розстрiляних».

Андрюша. «Андрюша сидить праворуч мене з розгубленим обличчям і зрідка тривожно поглядає на доктора. Я знаю, в чому справа. Андрюшу, мого бідного Андрюшу, призначив цей неможливий ревком сюди, в «чека», проти його кволої волі».

«Женщина в траурі, мужчина в пенсне» - звинувачення в належності до товариства теософів .

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання. Переглянь презентацію (дивись нижче) за темою уроку, дай письмову відповідь на питання.  Що ти можеш додати до змісту презентації про жанрово-стильове розмаїття прози поч. ХХ ст?

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання. Переглянь презентацію (дивись нижче) за темою уроку, дай письмову відповідь на питання.  Що ти можеш додати до змісту презентації про жанрово-стильове розмаїття прози поч. ХХ ст?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Відео презентації

# data[].attributes.attachment_link.title
Проза 20-х рр.  ХХ ст.. Презентація

# data[].attributes.headline
Крок 8. Попрацюй із словником до твору. З'ясуй значення понять, які тобі не зрозумілі.

# data[].attributes.subject
Крок 8. Попрацюй із словником до твору. З'ясуй значення понять, які тобі не зрозумілі.

# data[].attributes.body
Словник
Амазонянки (амазонки) — у грецькій міфології войовничий народ у Малій Азії та на узбережжі Азовського моря, що складався лише з жінок.

Будда — засновник буддизму Сідхатха Гаутама (632–544 рр. до н. е.).

Версальці — тут у значенні контрреволюціонери, за аналогією до зосереджених у Версалі контрреволюційних військ на чолі з А. Тьєром і М. Мак-Магоном для боротьби проти Паризької комуни 1871 р.

Конфуцій — давньокитайський філософ, педагог і політичний діяч.

Лаотсе (Лао-цзи) Лі Ер (VІ–V ст. до н. е.) — китайський мислитель.

Магомет (Мухаммед) — засновник ісламу.

Месія — у релігійному вченні посланець Бога, який здійснить спасіння людства.

Синедріон — рада старійшин, вищий державний орган із політичними й судовими функціями в древній Іудеї. Тут — рада, вищий орган.

Теософи — прихильники теософії, релігійно-філософського вчення про можливість «безпосереднього осягнення бога» за допомогою містичної інтуїції та одкровення, безпосередніх контактів із потойбічними силами.

Хетейський ієрогліф — письмена хетських племен у Малій Азії, які утворили в першій половині ІІ тисячоліття до н. е. державу з високою культурою.

Штаб Духоніна — мається на увазі начальник штабу й головнокомандувач  російської армії, який не визнав Жовтневої революції та на початку грудня 1917 р. за наказом М. Кириленка був розстріляний у Могилеві. «Відправити в штаб Духоніна» — евфемізм, що означає «розстріляти».

# data[].attributes.headline
Крок 1. Розглянь ілюстрацію. Подумай, наскільки точно вона відтворює зміст та ідейне навантаження новели. Чому герой зображений саме таким чином?

# data[].attributes.subject
Крок 1. Розглянь ілюстрацію. Подумай, наскільки точно вона відтворює зміст та ідейне навантаження новели. Чому герой зображений саме таким чином?

# data[].attributes.headline
Крок 9. Продовжи таблицю "Добро і зло в житті та душі головного героя". Визнач, які  образи і поняття ти віднесеш до колонки"добро", а які - до "зло".  

# data[].attributes.subject
Крок 9. Продовжи таблицю "Добро і зло в житті та душі головного героя". Визнач, які  образи і поняття ти віднесеш до колонки"добро", а які - до "зло".  

# data[].attributes.body
Добро                              Зло
Матір                   Чорний
трибунал

# data[].attributes.headline
Крок 10. Проаналізуй роль образів твору. Запиши в зошит коротку характеристику кожного з них. 

# data[].attributes.subject
Крок 10. Проаналізуй роль образів твору. Запиши в зошит коротку характеристику кожного з них. 

# data[].attributes.body
Образ «загірної комуни» - центральний у новелі. Саме через неї стаються такі страшні події. Комуністи обіцяли побудувати рай на землі, звільнити людство від несправедливості, побудувати рівність між усіма людьми. на це легко попастися, повірити, але реальне життя показало, що комуна перетворилася на ще бульшу жорстокість у світі.
Доктор Тагабат: "вірний пес революції"; злий геній, садист; розумна, освічена, жорстока та цинічна людина; "доктор із широким лобом і білою лисиною, з холодним розумом і з каменем замість серця"

Дегенерат: "палач із гільйотини"; "незмінний вартовий"; має кримінальне минуле; тупий, жорстокий, має тваринну вдачу; "низенький лоб, чорна копа розкуйовдженого волосся й приплюснутий ніс", "трохи безумні очі", "нагадує каторжника".

Андрюша: комунар, який став таким проти своєї волі, юний, м'якосердний, вміє співчувати.

Мати: ще "один кінець душі" головного героя; втілення всеохоплюючої доброти й милосердя Богоматері; "наївність, тиха жура і добрість безмежна"; "мій неможливий біль".

# data[].attributes.headline
Крок 2.  Ознайомся з характеристикою головного героя твору. Дай відповідь на питання. Як розкривається роздвоєне єство Я-оповідача?

# data[].attributes.subject
Крок 2.  Ознайомся з характеристикою головного героя твору. Дай відповідь на питання. Як розкривається роздвоєне єство Я-оповідача?

# data[].attributes.body
"Я"

Перша сторона: безіменний чекіст, революціонер, голова "чорного трибуналу", фанатик з роздвоєною душею, підміна справжніх істин фальшивими, повсякчас готовий до злочину, вміє заглушити голос своєї совісті, брутальний, цинічний, жорстокий.

Друга сторона: романтик, здатний любити, мрійливий, поважає минуле, обожнює матір, розуміє Андрюшу, намагається врятувати людину в собі ("чекіст, але… і людина").

# data[].attributes.headline
Крок 11. Перевір себе. Виконай завдання. 

# data[].attributes.subject
Крок 11. Перевір себе. Виконай завдання. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Світлана Кольман

# data[].attributes.attachment_link.title
Установи ланцюжок подій у новелі «Я (Романтика)»  М. Хвильового

# data[].attributes.attachment_link.description
Установіть ланцюжок подій  у    новелі «Я (Романтика)»  М. Хвильового

# data[].attributes.headline
Теорія літератури. Повтори ознаки новели. Доведи, що "Я(Романтика)" - новела.

# data[].attributes.subject
Теорія літератури. Повтори ознаки новели. Доведи, що "Я(Романтика)" - новела.

# data[].attributes.body
Ознаки новели:
розповідь від першої особи; драматизм; внутрішні монологи героя; відсутність авторської оцінки; виразні художні деталі.

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання

# data[].attributes.body
Знати  факти біографії Миколи Хвильового, зміст новели
"Я (Романтика)", скласти паспорт твору в зошиті.

# data[].attributes.headline
Виконай тестові завдання. Кожна правильна відповідь на питання 1-20 - 0,5 бала, 21 - 2 бали. 

# data[].attributes.subject
Виконай тестові завдання. Кожна правильна відповідь на питання 1-20 - 0,5 бала, 21 - 2 бали. 

# data[].attributes.attachment_link.title
КР. Я (Романтика)

# data[].attributes.headline
Крок 3. Проаналізуй зміни особистості головного героя.  Що керує думками та вчинками "Я"?

# data[].attributes.subject
Крок 3. Проаналізуй зміни особистості головного героя.  Що керує думками та вчинками "Я"?

# data[].attributes.body
Герой про себе говорить: « Я чекіст, але я і людина».  Перше  означення себе – «чекіст», і вже як протиставлення до нього – «людина». Так і хочеться сказати: поки що людина.  У цій фразі закодована антитеза: чекіст – людина, читай: зло – добро. Тобто герой чітко усвідомлює,  що «чекіст»  - це зовсім не те, що «людина», протилежні поняття.
Новела М. Хвильового «Я (Романтика)» стала своєрiдним викриттям жорстокостi та несправедливостi нової системи. Намагання вбити в собi людину, вбити добро в ім’я фанатизму призводить до переродження в дегенерата. Поряд із матір'ю головний герой - людина, але фанатичне ставлення до свого обов'язку поступово перетворює "я" на Доктора Тагабата (виносить вирок своїй матері), а потім герой остаточно вбиває в собі все людське і перетворюється на Дегенерата (виконує вирок по відношенню до власної матері). .

# data[].attributes.headline
Крок 4. Переглянь відео. Повтори вивчене про твір. Занотуй у зошит те, що було новим.

# data[].attributes.subject
Крок 4. Переглянь відео. Повтори вивчене про твір. Занотуй у зошит те, що було новим.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підготовка до ЗНО Українська мова і література

# data[].attributes.attachment_link.title
М.Хвильовий "Я  Романтика"

# data[].attributes.headline
Крок 5. Доповни схему. Скористайся матеріалом вище.

# data[].attributes.subject
Крок 5. Доповни схему. Скористайся матеріалом вище.

# data[].attributes.attachment_link.title
Образ “Я” в новелі Миколи Хвильового

# data[].attributes.headline
Крок 6. Прочитай. Склади тези до характеристики  матері.

# data[].attributes.subject
Крок 6. Прочитай. Склади тези до характеристики  матері.

# data[].attributes.body
Новела «Я» має лiричний зачин. Саме з нього постає зримий, реальний образ матерi-України: «З далекого туману, з тих озер, загiрної комуни шелестить шелест: то йде Марiя!» Матiр приходить до сина, коли вiн має хвилинку для перепочинку мiж жорстокими битвами. Але поступово наростає тривога, насувається гроза, син бачить в очах матерi «двi хрустальнi росинки». Чому ж у чудових очах рiдної людини сльози, чому плаче мати-Україна? (Мабуть, над дилемою гуманностi та фанатизму, людяностi та слiпої вiдданостi абстрактнiй iдеї. Письменник прагне допомогти осмислити протиставлення свiтлого i чорного, Добра i Зла, що поселилися в душi головного героя новели.)
Образ матері перегукується із образом Богородиці – втілення совісті, того непорушного, на чому тримається світ: милосердя, доброти, любові, всепрощення.  Головний герой від жорстокої реальності  втікає у тихий світ матері, якій незносне « хиже навколо». Тільки там він може дати волю залишкам людяності у своїй душі. Він усвідомлює,  що в нього так мало залишилося цього скарбу і з останніх сил намагається втримати це при собі, хоча зло, система навально намагаються вичавити з нього його людяність.

Знаменно, що мати героя йде в монастир. Чому? Пояснення перше – шукає спокою, ховається там від жорстокості реальності. Але є ще й інше пояснення: ченці – це воїни духу, борці  проти злої сили, диявола, який  є носієм зла. І знову простежується антитеза: мати ,  воїн духу, яка проходить свій шлях гідно до кінця, залишається незламною навіть перед лицем смерті,  - і син, теж воїн, але на стороні зла. Обоє вірять: мати у реальні загальнолюдські цінності,  а син – фанатично в ідеали революції. Мати здатна на  всепрощення. Вона жаліє свого сина навіть тоді, коли дізнається про його злочинну діяльність. Жаліє його, називаючи із гіркотою  « мій м’ятежний сину», тому  що усвідомлює: людина , народжена і виплекана нею для добра і любові, втрачена, летить у прірву фанатизму, зла, садизму, що є прямою дорогою до безумства. Недарма з уст матері ми чуємо тільки одну фразу:       « Сину! Мій м’ятежний сину!». Недарма, бо вона заніміла від горя, адже усвідомлює, що втратила свою дитину. Він ще живий, але вже втрачений для творення добра. ЇЇ улюблена і, напевно, єдина дитина стала носієм зла.  Через те з уст матері не чути прохань про помилування: для неї немає вже майбутнього, бо її син став носієм  отого « хижого » світу.

Герой поки  щ е здатен страждати через муки совісті, яка йому говорить , що є правильним, а що протирічить Божому і людському закону. Згадуючи, скільки розстрілів було вчинено, приходить до висновку, що « тьма», бо кожне життя  людське неповторне. Отже, образ матері - це три грані: Україна, Богоматір, матері головного героя.

# data[].attributes.headline
Перевір вивчене про твір Миколи Хвильового "Я (Романтика)". Перейди за посиланням, виконай завдання.

# data[].attributes.subject
Перевір вивчене про твір Миколи Хвильового "Я (Романтика)". Перейди за посиланням, виконай завдання.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Учасник/учасниця ЗНО повинен/повинна вміти:

- розрізняти літературні роди, види й жанри;

- співвідносити літературний твір із відповідним літературним напрямом, стилем, течією;

- визначати тему, ідею, проблематику літературних творів;

- характеризувати літературних героїв, коментувати їхні вчинки;

- визначати художні образи та їхню роль у літературному творі;

- упізнавати літературних героїв за їхнніми цитатними характеристиками й репліками;

- орієнтуватися в сюжетах літературних творів;

- визначати сюжетні та позасюжетні елементи літературних творів, їхні композиційні особливості;

- визначати провідні мотиви ліричних творів;

- аналізувати мову літературного твору;

- знаходити художні засоби й визначати їхню роль у літературних творах;

- співвідносити фрагмент літературного твору з його назвою та твором;

- співвідносити письменників із фрагментами їхніх творів, а також з висловами митців та літературних критиків про них та їхні твори;

- знати псевдоніми й справжні імена письменників, належність їх до літературних епох, шкіл, угруповувань;

- визначати місце і роль письменника в літературному процесі;

- пояснювати поняття "розстріляне відродження", "київські неокласики", "празька школа поетів", "шістдесятництво", "дисидентство".

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
м. хвильовий «я (романтика)»

# data[].attributes.attachment_link.title
- М. Хвильовий "Я (Романтика)"

# data[].attributes.attachment_link.description
Учасник/учасниця ЗНО повинен/повинна вміти: - розрізняти літературні роди, види й жанри; - співвідносити літературний твір із відповідним літературним напрямом, стилем, течією; - визначати тему, ідею, проблематику літературних творів; - характеризувати літературних героїв, коментувати їхні вчинки; - визначати художні образи та їхню роль у літературному творі; - упізнавати літературних героїв за

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання. 

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання. 

# data[].attributes.body
Повтори зміст твору та факти біографії Миколи Хвильового, склади письмову характеристику головного героя.