# data[].attributes.attachment_link.title
רוטב לסלט חורפי מקומי_מטבח לימודי

# data[].attributes.attachment_link.title
חביתה או שקשוקה עם ירוקי חורף_מטבח לימודי

# data[].attributes.attachment_link.title
קציצות ירוקי חורף_מטבח לימודי

# data[].attributes.attachment_link.title
סמבוסק ירוקי חורף_מטבח לימודי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
חובזה היא הירק הכי לא מוערך שאפשר להעלות על הדעת כמעט, וחבל - הוא אכיל לחלוטין (ואף נחשב כצמח מרפא), מקומי ולגמרי שלנו. הוא זמין וגדל בכל מקום, אפילו באמצע העיר ולא פחות חשוב - אפשר להשיג אותו ליד הבית וממש בחינם.

רוצים לדבר עם עורכי וכתבי ynet? כתבו לנו בטוויטר

עונת החובזה מצויה בשיאה ואחרי גשמי השבוע - עליה רכים ומשיים, מפצירים שתקטפו אותם ממש עכשיו. הם יכולים להשתלב במגוון מאכלים - מחביתה וקציצות ועד למאכלי גורמה.

בטעמיה, החובזה מזכירה תרד ובימים אלו ניתן לראות משפחות שלמות - במיוחד מהכפרים הערביים - שיוצאות יחד אל השטח כדי לקטוף את עלי הירק. בעיניי, המסורת המקסימה הזו היא ההתגשמות של עקרונות המטבח המקומי, מושג אופנתי שמשמעותו פשוטה ואמיתית - מהשדה הקרוב אל המטבח, טרי וללא ריסוס, עונתי ובריא וכמובן בחינם.

חובזה נפוצה ביותר והיא צומחת בכל אזורי הארץ אחרי עונת הגשמים ועד לשיא האביב, גם בצמוד לבנינים בערים הגדולות, בגינות בתים, בשדות הפתוחים וגם בצידי הדרכים. עליו הרחבים בצבע ירוק כהה עגולים למדי ומחולקים לאונות משוננות מעט, פרחיו הקטנים סגולים בהירים ומאוחר יותר מבשילים לפרי ירקרק המזכיר במעט עוגה הפרוסה לפרוסות, ובמרכזה בליטה קטנה.

לפני שיורדים לשדה או לגינה ומלקטים את העלים בפעם הראשונה חשוב להשוות לתמונות או להתלוות למי שמכיר את הצמח ולבדוק שבאמת מדובר בצמח החובזה, לשטוף אותם היטב מהחול והאבק ולוודא שאין עליהם מזיקים. החובזה נפוצה מאוד ואינה מוגנת, אבל כמו בכל קטיף הצמח יודה לכם אם לא תקטפו את כל עליו אלא רק כמה מהם ותעברו לצמח הבא, וכך תאפשרו לו להמשיך ולהתקיים עבורנו גם בשנים הבאות. מומלץ לקטוף את העלים הקטנים והרכים, העלים הגדולים נוטים להיות סיביים.

איך אוכלים אותם? את עלי החובזה אפשר לאכול כמו שהם, בסלט חי במקום חסה או עלי "בייבי" אותם קונים ביוקר בסופרמרקט. הם גם יכולים לשמש כתחליף לעלי תרד או מנגולד במגוון תבשילים ומנות, משקשוקה פשוטה ועד למנות של פסטה, מרק או קציצות, ואפשר גם להשתמש בה בדרכים יצירתיות ממש. אז הנה כמה מתכונים פשוטים יחסית להכנה שיעשו הרבה רושם ויוציאו מהחובזה שלנו את המיטב.

לפני שמתחילים: 100 גרם חובזה שווים לכוס דחוסה של עלים קטופים ודחוסים

אין חובזה? מי שבכל זאת מתעצל לרדת לגינה ולקטוף, ניתן להחליף את עלי החובזה בעלי תרד או תרד בר.

300 גרם חובזה - עלים קטנים בלבד, קצוצים דק

1 בצל סגול פרוס דק

2 שיני שום קצוצות

1 צרור עלי פטרוזיליה מופרדים

1 כפית תערובת בהרט

מלח לפי הטעם

150 גרם בולגרית כבשים מלוחה

4 ביצים

3 כפות שמן זית

1. מטגנים את הבצל בשמן הזית עד להזהבה. מוסיפים בהרט, שום, עלי חובזה ופטרוזיליה ומבשלים 6-7 דקות או עד שהחובזה רכה.

2. שוברים את הביצים למחבת ומפוררים מעל את הגבינה. מכסים ומבשלים 3 דקות עד שהחלמון מתייצב מעט והגבינה נמסה. מגישים חם לצד לחם

2 תפוחי אדמה קלופים וחתוכים לקוביות

1 בצל קצוץ

2 ראשי כרישה - רק החלק הלבן, קצוץ דק

1 שן שום פרוסה

600 גרם עלי חובזה - ניתן להחליף בתרד

2 כפות שמן זית

אגוז מוסקט

מלח

150 מ"ל שמנת מתוקה

שורש פטרוזיליה קלוף ופרוס

700 מ"ל ציר עוף או ירקות

1. מחממים שמו זית בסיר ומטגנים בצל, כרישה ושום. מוסיפים תפוחי אדמה וציר, מתבלים באגוז מוסקט ומלח ומבשלים חצי שעה על אש נמוכה.

2. מוסיפים את עלי החובזה והשמנת, מגבירים לאש בינונית ומבשלים 10 דקות נוספות.

3. מעבדים במעבד מזון עד שמתקבל מרק חלק. מפזרים בהגשה גבינת פרמזן ושמן זית במידת הרצון.

1 כוס אורז, עדיף מזן בסמטי

300 גרם חובזה חלוטה, סחוטה וקצוצה

1.5 כוסות ציר עוף חם

1/2 כוס שקדים קלויים

1/2 כוס צימוקים - רצוי אוזבקים, אותם צימוקים מאורכים שחורים (אם אין ניתן להשתמש ברגילים)

1 בצל קצוץ

1 גזר חתוך לקוביות

1 שורש פטרוזיליה חתוך לקוביות

3 כפות שמן זית

מלח לפי הטעם

אופן ההכנה:

1. מטגנים את הבצל, הגזר ושורש הפטרוזיליה בשמן זית ומוסיפים את החובזה. מערבבים ומוסיפים את האורז ומטגנים עד שצבע האורז משתנה ללבן אטום.

2. יוצקים פנימה את מרק העוף, ממליחים לפי הטעם ומכסים היטב. מבשלים על להבה נמוכה כ 17 דקות, עד שהנוזלים נספגים באורז. מכבים את האש ונותנים לסיר לעמוד מכוסה כ 20 דקות.

3. הגשה: מערבבים את תבשיל האורז עם השקדים והצימוקים ומגישים מייד.

1 כוס קמח דורום

1 כפית מחוקה מלח

1 ביצה בינונית

1 כף שמן זית
למילוי:
500 גרם עלי חובזה, קצוצים דק - ניתן להחליף בתרד בצוק העיתים

2 שיני שום כתושות

1 כף שמן זית

200 גרם גבינת ריקוטה

גרידת אגוז מוסקט, פלפל לבן גרוס ומלח - לפי הטעם

1 שן שום פרוסה דק

גבינת פרמזן מגוררת - לפי הטעם

1. מכינים את הבצק: מעבדים את כל מרכיבי הבצק במעבד מזון עם להב מתכת עד לקבלת פירורים. ממשיכים ללוש ביד את פירורי הבצק עד קבלת גוש בצק אחיד.

2. מרדדים במכונת פסטה (אפשר גם במערוך) לעלה בצק דקיק (1 מ״מ).

3. מכינים את מילוי הטורטליני: מטגנים את עלי החובזה ואת השום במחבת עם שמן הזית עד שמתרככים. אחרי הטיגון מעבירים את העלים למסננת ומניחים לעלים להתקרר ולנוזלים להתנקז. מערבבים עם הריקוטה הפלפל הלבן ואגוז המוסקט וממליחים

4. קורצים מעלה הבצק עיגולים בקוטר של 8-10 ס"מ. ממלאים מרכז כל עיגול בכפית מהמלית, מכסים חצי עיגול אחד במשניה, מהדקים וחברים את הקצוות כך שמתקבלת צורת טורטליני.

5. מבשלים במים רותחים 3-4 דקות או עד שהטורטליני צפים. מעבירים למחבת עם שמן זית ופרוסות של שום ירוק.

6. מקפיצים בשמן והשום ומעבירים לצלחת הגשה. מגישים עם פרמזן מגוררת.

עלים פנימיים של חסה צעירה

8 עלי חובזה צעירים

5 עלי סלרי ירוקים וקטנים

8 עלי פטרוזיליה

5 עלי בזיליקום

1 סלק קטן צלוי חתוך לקוביות

1 תפוז רגיל או אדום מחולק לפלחים, מומלץ לקלף גם את הציפה של כל פלח

1 שומר, פרוס לאורך דק ללא החלק הקשה באמצע

10 שקדים ירוקים עם הקליפה (אם לא ניתן להשיג ניתן להשתמש בשקדים מיובשים על קליפתם)

1 כדור גדול מוצרלה טריה, פרוסה גס

1/2 צ'ילי אדום חריף

לוויניגרט:

1 כף דבש

2 שיני שום

7 עלי חובזה קטנים

מיץ מלימון אחד

מלח

6 כפות שמן זית

אופן ההכנה:

1. טוחנים במעבד מזון את כל מרכיבי הוויניגרט מלבד שמן הזית, אותו מזלפים תוך כדי עבודת המעבד לאט לאט עד לקבלת רוטב אחיד וחלק.

2. בקערת ערבוב מערבבים את כל מרכיבי הסלט. מגישים מייד

מומלץ להגיש עם עגבניות מרוסקות וביצה חצי רכה. 1 חבילה בצק עלים על בסיס חמאה
500 גרם עלי חובזה

200 גרם גבינת עיזים (בולגרית) מלוחה. ניתן להמיר גם בקשקבל

150 מ"ל (כ-2/3 כוס) שמנת מתוקה

2 ראשי כרישה, קצוצים דק

1 ביצה להברשה

מלח לפי הטעם

פלפל שחור גרוס

קורט אגוז מוסקט

שומשום שחור לעיטור

3 כפות שמן זית

1. מכינים את המילוי: מאדים את הכרישה במחבת עד לשקיפות ומוסיפים את החובזה. מאדים כ-2 דקות, מתבלים במלח פילפל שחור ואגוז מוסקט. מוסיפים את השמנת המתוקה ומצננים מעט. כאשר התערובת התקררה מוסיפים את הקשקבל.

2. מרדדים את בצק העלים וקורצים עיגולים בקוטר 12 ס"מ ומניחים כף גדושה מהמילוי במרכז העיגול. מקפלים לחצי ובעזרת מזלג מהדקים את שולי הבצק. מברישים את המאפים בחלמון ביצה וזורים שומשום שחור.

3. מסדרים בתבנית אפיה עם נייר אפיה ואופים בתנור שחומם מראש לחום של 220 מעלות במשך 15 דקות.

עמוס שיאון הוא השף של מסעדת הלנה. נמל קיסריה. 04-6101018

# data[].attributes.attachment_link.title
כמו תרד, רק בחינם: חובזה - מדריך ומתכונים

# data[].attributes.attachment_link.description
אחרי הגשם היא בשיאה, רכה ומשיית ובטעם עמוק ובלאדי. עמוס שיאון ("הלנה בנמל") מבקש מכם לצאת ולקטוף עלי חובזה - קצת כמו תרד, רק בחינם ומתחת לכל בניין. מדריך ושישיית מתכוני שקשוקה, טורטליני, סמבוסק וסלט על טהרת צמח הבר הנפוץ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
חוביזה הוא העשב הכי נפוץ בארץ שגדל פרא בחצרות הבתים, בצידי הדרכים ובגינות של השכנים. את המנות שלפניכם, שבכולן מככבים העלים של החוביזה, תוכלו לזלול בכל הזדמנות או אפילו להגיש לארוחת השבת.
חוביזה (חלמית בעברית) הוא עשב בר בעל עלים גדולים ורחבים, שגדל בארץ בעונת החורף. מה שאומר שאנו נמצאים בשלהי העונה ואוטוטו, ממש תוך שבועיים-שלושה,כבר לא יישאר זכר לחוביזה. לכן, מהרו ולקטוף לפני שהחוביזה תקמול ולא יישאר לכם כלום.
ולמה אני כל כך מתלהב מחוביזה? מבחינת ערכים תזונתיים מדובר בבת הדוד של הבמיה וההביסקוס. העלים של הצמח הזה עשירים מאוד בברזל, בחלבון ובנוגדי חימצון. טעמם עדין, והם משתלבים היטב בתבשילים, במאפים ובסלטים טריים. אם לא הצלחתם ללקט את החוביזה, תוכלו להמיר את אותה כמות של עלים בעלי תרד או עלי מנגולד.

מאפה מרשים ובריא מקמח כוסמין מלא, עשיר בחלבון, בסיבים תזונתיים ובחומצות שומן איכותיות.
המצרכים (לתבנית אפיה עגולה עם קפיץ בקוטר 25 ס"מ):
5 כוסות קמח כוסמין מלא

כפית מלח

2 כפיות סוכר

30 גר' שמרים טריים

1 כפית טימין יבש (לא חובה)

2 שני שום כתושות

1 כוס שמן זית

1 כוס חלב סויה
למילוי -
כמות השווה ל-4 כוסות של עלי חוביזה ללא הגבעולים (כ-300 גרם)

1 בצל בינוני

מעט שמן זית לטיגון

1. מתחילים עם הבצק - בקערה עמוקה מערבבים היטב את כל החומרים היבשים של הבצק: הקמח, הסוכר, המלח, השמרים והטימין היבש.

2. בקערה נוספת מערבבים היטב את כל החומרים הרטובים של הבצק: השמן, חלב הסויה ושיני השום.

3. יוצקים את תערובת השמן וחלב הסויה לקערה עם הקמח ומערבבים עד שכל הקמח נספג ומתקבל בצק רך ונעים לעבודה. לשים בעזרת היד כ-2-3 דקות. מכסים את הקערה במגבת ומניחים להתפחה 60 דקות.

4. מכינים את המילוי - שוטפים היטב את עלי החוביזה. מחממים בסיר גדול מים ומביאים לרתיחה. חולטים את עלי החוביזה כדקה אחת ומוציאים מן המים. קוצצים את עלי החוביזה דק ומניחים בצד. קוצצים את הבצל לקוביות ומטגנים כ-3-4 דקות עד שהבצל משחים מעט.

5. מוסיפים את עלי החוביזה וממשיכים לטגן עוד 2-3 דקות. מורידים מהלהבה.

6. לאחר שעה חוזרים אל הבצק שתפח. מחלקים את הבצק ל-15 כדורים שווים. כל כדור בצק מרדדים בעזרת מערוך לפס בצק מאורך ודק.

7. מניחים מעט מהמלית של החוביזה והבצל לאורך הבצק ומגלגלים. חוצים באמצע, הבצק המגולגל, בעזרת סכין חד לשני חצאים. כל חצי מניחים בתבנית האפייה, כשהחלק הפנימי פונה כלפי חוץ. מתפיחים פעם נוספת כחצי שעה. מברישים עם מעט שמן זית ובוזקים מעט מלח גס ופלפל גרוס.

8. אופים בטמפרטורה בינונית (180 מעלות) כ-35-30 דקות עד שהמאפה משחים. מצננים לחלוטין, ומגישים.

מרק עשיר בטעמים, חלבון ובסידן שמזכיר בטעמו מרק חרירה מרוקאי.

המצרכים (ל-4 מנות):
1 כוס חומוס מושרה ללילה בהרבה מים (כוס לפני ההשריה)
1 כפית סודה לשתיה

1/2 כוס גזר, מגורר

1/2 כוס גבעול סלרי, חתוך לפרוסות

1/2 2 כוסות של עלי חוביזה, שטופים היטב

2 בצלים בגודל בינוני קצוצים לקוביות

6 שיני שום קצוצות

1/2 כוס מיץ לימון

1/4 כוס שמן זית

1 כף שטוחה של כורכום

1 כף פפריקה אדומה

1 כפית פפריקה חריפה

1/2 כפית חויאג' למרק

1. מסננים במסננת את החומוס ושוטפים היטב.

2. מניחים בסיר את גרגרי החומוס ומוסיפים 5 כוסות מים וסודה לשתייה, ומביאים לרתיחה.

3. מקפים את הקצף, ומבשלים כשעה על להבה נמוכה (שימו לב שהנוזל לא ייגלוש).

4. אם צריך להוסיף מים לאחר כשעה, מוסיפים כוס אחת. במקביל מטגנים את הבצל הקצוץ ואת הסלרי בסיר רחב עם שמן זית.

5. קוצצים את עלי החוביזה ומוסיפים לסיר יחד עם הגזר המגורר, ממשיכים לבשל כ-15 דקות על אש בינונית עד שהחוביזה מאבדת מנפחה.

6. מוסיפים את התבלינים, השום והלימון ושופכים הכול לסיר החומוס (נוזלי החומוס הם ציר המרק).

7. מבשלים הכול על להבה נמוכה כ-10 דקות ומגישים.

מנה חגיגית ומרשימה, עשירה בברזל ובסידן.

המצרכים (ל-4 מנות):
1 כוס אורז בסמטי
1 כוס עלי חוביזה

1 כף שמיר, קצוץ

1 כף פטרוזיליה, קצוצה

1 בצל בינוני

10 שקדים טבעיים, קצוצים גס

מיץ מחצי לימון

3 שיני שום, כתושות

2 כפות שמן

1. מפרידים את עלי החוביזה מהגבעולים ושוטפים היטב.

2. קוצצים את העלים דק. קוצצים את הבצל לקוביות, ומטגנים 3-2 דקות עד שהבצל מזהיב.

3. מוסיפים את השום, עלי החוביזה, השמיר והפטרוזיליה ומטגנים במשך 3 דקות.

4. מוסיפים את כוס האורז ומערבבים היטב.

5. מוסיפים 2 כוסות מים חמים ומביאים לרתיחה.

6. מנמיכים את הלהבה, ומבשלים עם מכסה סגור עוד 15 דקות.

7. אחרי 15 דקות מכבים את הלהבה, ומשאירים את הסיר על הכיריים עם מכסה עוד 5 דקות לפחות.

8. לפני ההגשה: יוצקים מיץ לימון ומפזרים שקדים טבעיים קצוצים מעל המנה.

חגי לפלר הוא בעל הבלוג "ספורטאי טבעוני"

# data[].attributes.attachment_link.title
קוטפים ומבשלים: מה אפשר לעשות עם חוביזה?

# data[].attributes.attachment_link.description
חוביזה הוא העשב הכי נפוץ בארץ שגדל פרא בחצרות הבתים, בצידי הדרכים ובגינות של השכנים. את המנות שלפניכם, שבכולן מככבים העלים של החוביזה, תוכלו לזלול בכל הזדמנות או אפילו להגיש לארוחת השבת. חוביזה (חלמית בעברית) הוא עשב בר בעל עלים גדולים ורחבים, שגדל בארץ בעונת החורף.

# data[].attributes.headline
מקור המילה חוביזה הו

# data[].attributes.body
מקור המילה חוביזה הוא מהמילה הערבית ח'בז, לחם. שמה העברי, 'חלמית', נגזר גם הוא מאותו שורש, ויש הטוענים שזה מכיוון שפרי החובזה דומה בצורתו לחלה. צמח החובזה קיבל מקום של כבוד בהיסטוריה הלאומית, לאחר שסייע לתושבי ירושלים הנצורים להחזיק מעמד במהלך המצור בשנת 1948.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"תקשיב, אני מלווה פרויקט סופר מעניין ומחפשת אנשים שאכפת להם שיעזרו לפרסם אותו". כששיחה עם אפרת אנזל מתחילה ככה, אני יודע שדברים מעניינים הולכים לקרות. בחודשים האחרונים אפרת מלווה פרויקט של עיריית תל אביב שנקרא "התו העירוני הירוק".

זהו פרויקט שמעודד מסעדות ובתי עסק בתחום המזון לאמץ גישה יותר אקולוגית וידידותית לסביבה, באופן כזה שבשורה התחתונה עוזר לחסוך כסף.

מה זה אומר למשל? לעודד מסעדות לקבל משלוח אחד של שתייה קלה בשבוע, במקום שלושה, כדי שפחות משאיות תיכנסנה לעיר. לאטום חדרי קירור עם ניילונים מיוחדים כדי שהקור לא יברח והמסעדה תצרוך פחות חשמל, לשאול במשלוחים: "האם אתם צריכים סכו"מ חד פעמי?" במקום לצרף אותו כברירת מחדל, לשאול אנשים אם הם רוצים קשית או מפית כשמזמינים שתייה או גלידה וכך הלאה.

כל השינויים האלו נשמעים ממש קטנים, אבל כשהם מבוצעים ביחד, במספר גדול של בתי עסק, ההשפעה גדולה, אפילו גדולה מאוד, והיא אפילו עוזרת לבתי העסק לשפר את הרווחיות שלהם.
>> אפשר לקרוא יותר על התו כאן
לאחרונה מספר בתי העסק שמשתתפים בפרויקט גדל ל-40, והתקווה היא שמספר הזה יגדל לעוד בתי עסק ושהקונספט של התו העירוני הירוק יתרחב לערים נוספות. הוא כבר מיושם במסעדות כמו אוזריה, לומינה, בלו סקיי, דא דא ודא, משק ברזילי, באבא יאגה, באנה, קפטן קארי ועוד.

לפי אפרת "התקווה הכי גדולה שלי מהפרויקט היא שסועדים מן השורה יבואו למסעדות האלו ויראו שאם העסקים הגדולים האלו, ששגרת העבודה שלהם לא קלה, יכולים לאמץ הרגלים יותר בריאים לסביבה, הם יחזרו הבייתה ויחשבו לעצמם: גם אני יכול. מאחורי מילים גדולות כמו עולם ירוק, אקולוגיה, אכפתיות לסביבה, עומדות פעולות ממש קטנות והרגלים שכל אחד יכול לאמץ כדי להפוך את העולם שלנו לקצת יותר טוב".

>> מה אפשר לעשות בבית כדי להציל אוכל? קראו כאן

כל אחת מהמסעדות שמשתתפות בפרויקט מגישה מנה המדגישה את הפן הירוק ( הקליקו כאן לעוד פרטים). אחת מהן היא מסעדת דוק ברחוב אבן גבירול 8, שמגישה מנה של חובזה. אני אוהב חובזה! אז ניצלתי צהריים פנויים להגיע למסעדה ולראות על מה ולמה.

הכי ישראלי
את מסעדת דוק הקים אסף דוקטור, שבעבר הקים עם אחיו את הקרפצ'יו בר והיום מנהל איתו את מסעדת האחים הפופולרית (גם היא בעלת התו העירוני הירוק). כשפתח אותה החזון שלו, להגיש רק מוצרים מקומיים, נתקל בהרבה גבות מורמות, והיום, שלוש שנים לאחר מכן, הקונספט עדיין עומד יפה על הרגליים טפו טפו.

דוקטור ממש מקפיד לעבוד עם חומרי גלם מקומיים (אפילו פלפל שחור אין לו במסעדה), ומספר שדווקא ההגבלה הזו מאפשרת לו לפתח מנות יותר יצירתיות.

ירוק לו ירוק לו
את מנת החובזה רקח דוקטור לפי שיטת הכנה מקובלת מאוד במטבח הערבי לעלים ירוקים, וזו טכניקה שעובדת מצוין גם על עולש, תרד ועלים ירוקים נוספים. כדי להכין אותה, צריך קודם כל לארגן לעצמכם צרור יפה של חובזה.

הלחם של העשבים
בעיני חובזה היא היא הירוק הכי ישראלי. למרות שצמח החובזה צומח ברחבי הים התיכון, בהרבה אומות קולינריות גדולות מסתכלים עליה בזלזול. אני זוכר שביוון שאלתי בשלנית מקומית האם הם מבשלים עם חובזה, והיא אמרה שזה אוכל לעזים ולכבשים. שזה קצת חבל אם תשאלו אותי כי היא גם:

1. מתבשלת מהר

2. טעימה מאוד

3. רבת שימושים - אפשר לעשות איתה *כל* מה שעושים עם תרד. כן כן

4. בריאה מאוד, פירוט בהמשך

5. זמינה כמעט בכל פינה

מקור המילה חוביזה הוא מהמילה הערבית ח'בז, לחם. שמה העברי, 'חלמית', נגזר גם הוא מאותו שורש, ויש הטוענים שזה מכיוון שפרי החובזה דומה בצורתו לחלה. צמח החובזה קיבל מקום של כבוד בהיסטוריה הלאומית, לאחר שסייע לתושבי ירושלים הנצורים להחזיק מעמד במהלך המצור בשנת 1948.

בכל מקרה, היא צומחת בר בגינות ושטחים פתוחים ברחבי הערים. קצת מצער לכתוב זאת, אבל שטחים אלו הולכים ומצטמצמים - אם רק לפני שנתיים היו לי כמה שדות בהם אהבתי ללקט חובזות ברחובות, הרצליה וכפר סבא (בה ראיתי חובזות יותר גבוהות ממני, ואני מטר שמונים וחמש), רבים מהשטחים האלו הפכו למגרשי חנייה או כבישים. עדיף לקטוף חובזות קצת רחוק מהכביש, לא צמוד.

נסו לחפש אותה בפארקים או באזורים פחות עירוניים וצפופים, ואם לא מצאתם, ישנם חקלאים רבים שמאפשרים להזמין חובזה עד הבית (למשל עלה הבייתה או משק חביביאן). אם אתם מזמינים ממשק כלשהו והוא לא מציע חובזה, תבקשו שיקטפו לכם - בטוח צומחות להם חובזות בפאות השדות.

זמן החובזה
החוביזה צומחת בחודשי החורף והאביב, וניתן ללקט אותה מדצמבר ועד חודש מרץ. בתחילת ואמצע העונה העלים וגם הגבעולים יחסית רכים, בהמשך העלים נהיים סיביים יותר, ואז הם מתאימים לבישול ארוך כמו ממולאים, ופחות הולמים למתכונים מהירים יחסית כמו זה שיבוא מיד.

טובה לגוף ולנפש
לפי פאולה רוזנברג, מטפלת ומרצה בתחום התזונה ואורח החיים הבריא, ואדם טוב באופן כללי, חובזה (ומי בישול של חובזה) יכולים לסייע לטיפול בשיעול והפרעות בנשימה, לשיפור העיכול וטיפול במערכת השתן ובבעיות עור שונות. כל המעלות האלו מיוחסות לחומר הרירי שבה, ולפני שאתם נבהלים, היא הרבה פחות רירית מבמיה (שראויה לכתבה משלה).

יאללה, מבשלים
אחרי שהתארגנתם על חובזה, בת'כלס לא נשאר הרבה מה לעשות. קודם כל, מתחילים בלקצוץ בצל - אסף השתמש בבצל סגול הפעם, אבל גם בצל רגיל עובד מצוין. את הבצל מטגנים בחום בינוני גבוה, ביחסית הרבה שמן, עד שהחלק החיצוני ופרוסות הבצל נשארות קצת בשרניות.

במקביל שוטפים היטב את החובזה, ומפרידים בין העלים לגבעולים (אסף לא משתמש בהם, אם אתם מוצאים אותם רכים מספיק אתם בהחלט יכולים להוסיף אותם למנה). את העלים מבשלים קלות, והבישול הזה חשוב כי הוא נותן לעלים ריכוך ראשוני - אם הייתם שמים את העלים ישר בסיר עם הבצל, הם היו מפרישים נוזלים ומתחילים להתבשל איתו.

אנחנו לא רוצים את זה כאן, והמטרה שלנו היא לצפות את העלים בבצל המטוגן ובשמן שלו, כאילו מדובר ב פסטה ברוטב.

עוד תוספת מפתיעה למנה היא עלי שומר קצוצים (או שמיר) - אסף מספר שאת רעיון הוא קיבל ממועין חלאבי, השף של מסעדת רולא בחיפה, שאמו מוסיפה שמיר לכל עלה ירוק שהיא מבשלת. לפני שאתם נבהלים מהרעיון להוסיף שומר או שמיר - כשמערבבים אותם עם עלים ירוקים מתרחשת איזו אלכימיה מיוחדת שאני לא יודע להסביר, שגורמת לעלים פשוט לצאת יותר טעימים. בקיצור, תנסו אפילו אם אתם לא אוהבים שמיר.

ברגע שהעלים מבושלים וקצוצים, הבצל מטוגן והשמיר קצוץ, כל מה שנשאר זה לערבב אותם בסיר ולתבל בנדיבות במלח ועוד שמן זית. אל תתקמצנו על שמן הזית כי הוא חשוב באיחוד והולכת הטעמים, והוא מרכיב חשוב בטעם של המנה. כן, אתם יכולים לשים פחות ממה שכתוב במתכון, יצא לכם פחות טעים.

בהגשה, אסף פשוט סידר את הסלט/תבשיל בצלחת והוסיף יוגורט טוב, מיץ לימון ודיבס, שזה דבש ענבים שניתן לקנות בכפרים ערבים (או להחליף ברכז רימונים או סילאן, אבל רק כאלו 100% טבעיים ללא סוכר ותוספים אחרים). את החובזה ניתן לאכול חמה, קרה, פושרת, כמו שהיא או מעל בורגול, פריקה או לחם טוב.

מתכון לסלט חובזה ובצל מטוגן / אסף דוקטור
2-4 מנות, טבעוני/חלבי (תלוי עם מה מגישים), 10 דקות עבודה, 20 דקות עד שמוכן
מצרכים:

2 בצלים בגודל בינוני (אפשר סגולים או רגילים), קלופים
4 כפות שמן זית לטיגון הבצל + 3-4 כפות שמן זית להמשך ההכנה
צרור גבעולי חובזה יפים וטריים (קוטפים בעצמכם או קונים), שטופים היטב
מלח גס, לפי הטעם
2-3 גבעולי שמיר או חופן גבעולי שומר (החלק העליון), קצוצים

להגשה:
2-3 כפות מיץ לימון סחוט טרי
יוגורט שאוהבים (רשות)
דיבס (דבש ענבים), רכז רימונים טבעי או סילאן טבעי

אופן הכנה:
לבצל:

חוצים את הבצלים וחותכים אותם לפרוסות דקות.

מחממים את שמן הזית בסיר רחב ושטוח.

מוסיפים את הבצל ומטגנים מעל להבה גבוהה 10-14 דקות אגב ערבוב, עד שהבצל השחים מבחוץ אך לא התרכך לחלוטין.

לחובזה:

מפרידים בין העלים לגבעולי החובזה. אם החלק העליון של הגבעולים רך (נסו לטעום!) ניתן לקצוץ אותו גס ולבשל יחד עם העלים.

במקביל מביאים סיר בינוני עם מים לרתיחה.

מוסיפים את עלי החובזה ומבשלים 1-2 דקות, עד שהעלים מתרככים מעט ומקבלים צבע ירוק כהה.

מוציאים מהמים, מסננים וסוחטים מעט.

מסדרים את העלים בערימה וקוצצים לרצועות בעובי 1.5 ס"מ בערך.

מאחדים:

מוסיפים את רצועות החובזה לבצלים המטוגנים, מוסיפים את שאר שמן הזית ומערבבים היטב. מתבלים במלח גס בנדיבות.

מערבבים, מכבים את הלהבה, מכסים את הסיר ונותנים לכל המרכיבים לעמוד יחד 1-2 דקות.

מוסיפים את השמיר או עלי השומר, מערבבים היטב, טועמים ומתקנים תיבול בעוד מלח אם צריך.

מכסים את הסיר ונותנים למרכיבים להתרגל אחד לשני עוד דקה, ואז מגישים חם מהמחבת, פושר וזה טעים גם קר.

כשרוצים להגיש, מחלקים למנות, שמים מעל כל מנה כף יוגורט ומזלפים מעט סילאן/רכז רימונים/דיבס ומיץ לימון טרי.

רוצים לקבל עדכונים בפוסטים הבאים שלי? כתבו את כתובת המייל שלכם בתיבה מצד שמאל למעלה לעוד סיפורים ועדכונים ממעבדת המטבח שלי עקבו אחרי באינסטגרם @oztelem וגם בפינטרסט לעוד מתכוני סלטים מצוינים:

# data[].attributes.attachment_link.title
מתכון סלט חוביזה ובצל מטוגן

# data[].attributes.attachment_link.description
"תקשיב, אני מלווה פרויקט סופר מעניין ומחפשת אנשים שאכפת להם שיעזרו לפרסם אותו". כששיחה עם אפרת אנזל מתחילה ככה, אני יודע שדברים מעניינים הולכים לקרות. בחודשים האחרונים אפרת מלווה פרויקט של עיריית תל אביב שנקרא "התו העירוני הירוק". זהו פרויקט שמעודד מסעדות ובתי עסק בתחום המזון לאמץ גישה יותר אקולוגית וידידותית לסביבה, באופן כזה שבשורה התחתונה עוזר לחסוך כסף.

# data[].attributes.headline
איך להוריד מהעלים את כל החול? אמבטיה והוצאה למסננת

# data[].attributes.subject
איך להוריד מהעלים את כל החול? אמבטיה והוצאה למסננת

# data[].attributes.body
לקחת כלי גדול, להניח את העלים, למלא מים עד שיכסו את כל העלים, להניע אותם קצת כדי ששאריות החול ירדו מהם, להניח להם לשהות כמה דקות באמבטיה.
להוציא למסננת שנניח מעל קערה, לא נשפוך את הכל למסננת, אלא נוציא עם הידיים וניתן לחול להישאר בקרקעית.
הרגישים במיוחד לנוכחות של חול - חוזרים על הפעולה 2-3 פעמים, עד שבטוחים שלא נותר גרגר חול.

# data[].attributes.body
סרפדים הם לא רק העלים המגרדים והמעקצצים האלה. אם תחלטו את העלים הצעירים, תהפכו אותם לחומר גלם מפתה.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
סרפדים הם לא רק העלים המגרדים והמעקצצים האלה. אם תחלטו את העלים הצעירים, תהפכו אותם לחומר גלם מפתה. משה בסון ממסעדת אקליפטוס מכין מהם מרק וממלא בהם קובה

מרק סרפדים

חומרים ל-6 מנות:
600 גרם סרפדים
1/2 1 ליטר ציר ירקות קר
כוס שקדים מולבנים
כפית קורנית טרייה קצוצה
מיץ מחצי לימון

אופן ההכנה:
1. שוטפים את הסרפדים, חולטים בכמות קטנה של מים, מסננים וקוצצים. יש לשמור את מי החליטה.

2. מערבבים את השקדים, הסירפדים ו-2 כוסות מהציר. טוחנים היטב.

3. מרתיחים את יתר הציר, מוסיפים את תערובת הסרפדים ואת מי החליטה, ובוחשים היטב.

4. ממליחים לפי הטעם ומתבלים בקורנית הקצוצה ובמיץ הלימון. מכבים ומגישים חם.

עוד בוואלה! NEWS

שיר חתונה כבר יש? שי מיקה ענתה לנו על כל השאלות הבוערות

קובה סרפדים וחמציצים

חומרים ל-6 מנות:
300 גרם תערובת דגים, לפי הטעם האישי (למשל סלמון ולוקוס), חתוכים לקוביות של סנטימטר. למנה טבעונית: ניתן להמיר את הדגים בפטריות חתוכות שטוגנו קודם
2 בצלים קצוצים
300 גרם סרפדים
3 כפות חמציצים, עם העלים והפרחים, קצוצים
2 כפות כוסברה קצוצה (העלים ותחילת הגבעול בלבד)
1 כפית שטוחה כוסברה יבשה, טחונה
300 גרם סולת
1 ליטר ציר ירקות או ציר דגים
1 כפית קורנית קצוצה
מיץ מחצי לימון
שמן זית לטיגון

אופן ההכנה:
1. מטגנים את הבצל במעט שמן, עד הזהבה קלה. מוסיפים את החמציצים, הכוסברה הטרייה והיבשה, מלח ופלפל.

2. מוסיפים את הדגים וליטר מים, מבשלים כ-10 דקות ומכבים את האש.

3. חולטים את הסרפדים במעט מים. מוציאים 2/3 מהסרפדים החלוטים, ומצננים.

4. ממשיכים לבשל את יתר הסרפדים 25 דקות נוספות. מסננים אותם מהמים, ומצננים. לא שופכים את מי החליטה.

5. מעבירים את מי הסרפדים לקערה. מוסיפים את הסולת וחצי כפית מלח. מערבבים היטב. התערובת תהיה רטובה מאוד. דוחפים את התערובת לצד אחד של הקערה, מכניסים למקרר ומטים לצד השני, כדי שתגיר את הנוזלים המיותרים.

6. מוסיפים את כל הסרפדים המבושלים לסיר עם מרק החמציצים, וטוחנים היטב. מביאים לרתיחה ומתבלים בכף קורנית קצוצה ומיץ מחצי לימון.

7. מוציאים מהמקרר את קערת הבצק, נפטרים מהנוזלים העודפים וקורצים ביד רטובה עיגולים בגודל כדורי פינג פונג. מניחים על משטח רטוב.

8. משטחים על כריות האצבעות כדור בצק לעלה דקיק. מניחים במרכזו כפית של מלית וסוגרים אותו לכדור. מחזירים למשטח הרטוב עם התפר כלפי מטה. בודקים שאין חורים בקובה (ניתן לסגור חורים עם אצבע רטובה).

9. יוצרים בכל סבב בישול 6 קובה. מערבבים את המרק הרותח, כך שנוצרת מערבולת, ומניחים את הקובה אחד אחד, עד שהם צפים. משאירים את הקובה בחוץ, עד שמגישים את המרק.

# data[].attributes.attachment_link.title
לא צורב בכלל: מתכוני סרפד - וואלה! אוכל

# data[].attributes.attachment_link.description
סרפדים הם לא רק העלים המגרדים והמעקצצים האלה. אם תחלטו את העלים הצעירים, תהפכו אותם לחומר גלם מפתה. משה בסון ממסעדת אקליפטוס מכין מהם מרק וממלא בהם קובה חומרים ל-6 מנות:600 גרם סרפדים 1/2 1 ליטר ציר ירקות קרכוס שקדים מולבניםכפית קורנית טרייה קצוצהמיץ מחצי לימון אופן ההכנה:1.

# data[].attributes.headline
עוד מתכונים עם סרפדים

# data[].attributes.subject
עוד מתכונים עם סרפדים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
לאחרונה עברתי להתגורר בעין הוד ושיחי הסרפד קוראים לי מכל פינה. לאורך ההריון הומלץ לי אינספור פעמים לשתות חליטת סרפד מיובש, להעלאת רמת הברזל ואכן שתיתי (יש לומר בסבל מה, חליטה זו אינה מהטעימות), וינה פה, מכל עבר, הסרפד תוקף אותי ומאתגר אותי לאוכלו טרי. מיותר לומר כי נעניתי בשמחה לאתגר.

אז קודם כל צריך לזהות סרפד. ניתן לקטוף אותם, הם אינם מוגנים והיכן שהם נמצאים- הם בכל עבר, אך זהירות- הם צורבים, לא לגעת בהם! יש לקטוף אותם בעזרת כפפות או שקית עבה, הצריבה אינה מסוכנת רק לא נעימה, אם בכל זאת נצרבתם- מעט סודה לשתייה תרגיע את האיזור.

אחרי הקטיפה, יש לשטוף אותו היטב תחת מים זורמים ולאדותו בסיר עם מים חמים כ-5 דקות.

בזהירות, צמח הסרפד (צילום: אבישג שאר ישוב)

את הסרפד ניתן להוסיף לכל מרק ירקות, לאחר שטיפה, בישול קצר וטחינת העלים עם מי הבישול. העלים מעניקים למרק צבע ירוק חי.

המרכיבים:

250 גרם שעועית מאש מונבטת (שוטפים את השעועית היטב במים ומשרים אותה ללילה. למחרת בבוקר שוטפים אותה ושמים במסננת בארון חשוך. יום ולילה שוטפים עד שיוצאים הנבטוטים הקטנים, עם שעועית המאש ההנבטה מהירה, תוך יום יומיים)

חופן סרפד (כ-25 גרם)

2 תפוחי אדמה קלופים וקצוצים גס

1 בצל יבש קצוץ

1 כרובית בינונית מופרדת לתפרחות קטנות

2 גזר קלוף וקצוץ

3 שיני שום פרוסות

כפית כמון

כפית חויאג' למרק

כפית מלח עשבים

כפית מלח

1/4 כפית פלפל שחור

2 כסות מים לבישול הסרפד

1/2 3 כוסות מים

כף שמן זית

אופן ההכנה:

1. חולטים את עלי הסרפד כ-5 דקות ב-2 כוסות מים רותחים.

2. טוחנים היטב בבלנדר את תערובת עלי הסרפד והמים.

3. מניחים בסיר את שמן הזית, הבצל והשום, מערבבים ומטגנים מספר דקות.

4. מוסיפים את "מיץ" הסרפד ומערבבים.

5. מוסיפים את המאש ואת שאר הירקות, את המים והתיבול ומביאים לרתיחה.

6. מנמיכים לאש בינונית לעוד כ-25 דקות.

מרק מאש מונבטת וסרפד (צילום: אבישג שאר ישוב)

שילוב הירוקים השונים עם קמח הכוסמין והטופו, יוצר מרקם נימוח, עדין, טעים ובריא להפליא. ניתן לשדרג ולהוסיף גם עלי מנגולד.

המרכיבים:
חופן סרפד (כ-25 גרם)
50 גרם תרד

3/4 כוס (75 גרם) אוקרה* - ניתן להחליף בחצי כמות טופו

כוס קמח כוסמין

4 כפות נבט חיטה

כף שמרי בירה

50 גרם טופו

1/2 כפית מלח

ראש ברוקולי

3/4 כוס חלב סויה

*אוקרה- אוקרה היא ה 'תוצר לוואי' מהכנת הטופו, אלו למעשה הסיבים של פולי הסויה לאחר שנסחטו. תוצר לוואי במרכאות מכיוון שהיא עשירה מאוד במינרלים וויטמינים, כך שזה מעט לא קורקטי לקרוא לה תוצר לוואי, אך היא אכן נוצרת כשמכינים חלב סויה או טופו.

אופן ההכנה:

1. חולטים את הסרפד והתרד ומאדים כ-5 דקות בסיר עם 2 כוסות מים חמים.

2. מסננים וקוצצים במעבד מזון את התרד והסרפד.

3. מפרידים את ראש הברוקולי לתפרחות ומשרים במים רותחים כ-5 דקות.

4. מוספים לתערובת התרד-סרפד את כל המרכיבים ומערבבים היטב.

5. אפשרות נוספת היא לפזר את תפרחות הברוקולי על קרקעית תבנית משומנת קלות ולשפוך עליהם את הבלילה וכך מתקבל צד 1 תפרחות וצד 2 פשטידה, לשם כך יש צורך בראש ברוקולי נוסף.

6. טועמים ומתקנים תיבול במידת הצורך.

7. מכניסים לתנור שחומם מראש ל- 175 מעלות עד שהפשטידה משחימה מעט, כ-35-40 דקות.

פשטידת ירוקים (צילום: אבישג שאר ישוב)

קציצות אלו טעימות במיוחד עם רוטב, לכן הגודל המוצע הן קציצות קטנטנות, כך שבכל ביס תורגש גם הקציצה וגם הרוטב.

המרכיבים (לכ-24 קציצות קטנטנות):

לרוטב:

2 כפות שמן זית

1 בצל חתוך

6 עגבניות חלוטות (ללא קליפה)

כוס מים

כפית חויאג' למרק

כפית מלח שורשים

1/2 כפית מלח

מרכיבי הקציצות:

חופן סרפד (כ-25 גרם)

2 שיני שום, כתושות

100 גרם שקדים טחונים

1 כוס נבט חיטה

100 גרם טופו

כפית מלח

אופן ההכנה:

1. חולטים את עלי הסרפד כ-5 דקות ב-2 כוסות מים רותחים.

2. סוחטים היטב ושמים את כל רכיבי הקציצות במעבד מזון ליצירת תערובת אחידה.

3. הרוטב: שמים בצל ועגבניות במחבת רחבה ומטגנים יחד כ-5 דקות.

4. מוסיפים למחבת מים ותבלינים ומבשלים עוד 10 דקות, מערבבים היטב.

5. מעצבים קציצות ושמים במחבת, מכסים את הקציצות עם רוטב.

6. מבשלים יחד כ-10 דקות על אש בינונית עם מכסה.

קציצות סרפד ושקדים ברוטב עגבניות (צילום: אבישג שאר ישוב)

קציצות אלו טעימות במיוחד מיד לאחר יציאתן מהתנור, כשהן עוד חמות.

המרכיבים (ל-12 קציצות):

1/2 כוס דוחן

1 בצל יבש

1 גזר

חופן סרפד (כ-25 גרם)

1/2 כוס כרוב (100 גרם)

2 כפות חמאת שומשום (או טחינה משומשום מלא)

1/2 כפית חויאג' למרק

1/2 כפית מלח שורשים

1/2 כפית מלח

1 כוס מים חמים

אופן ההכנה:

1. מבשלים את הדוחן במים החמים כרבע שעה.

2. חולטים את עלי הסרפד כ-5 דקות במים רותחים, סוחטים היטב ושמים במעבד מזון עם הבצל, גזר והכרוב.

3. מערבבים היטב את כל המרכיבים ליצירת תערובת אחידה.

4. על גבי תבנית משומנת קלות, מניחים את הקציצות ואופים חצי שעה בתנור שחומם מראש לטמפ' של 175 מעלות.

5. הופכים את הקציצות ואופים עוד 25 דקות.

באדיבות אהימסה - מטבח טבעוני בריאותי

בשיתוף אתר הצמחונות הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
צמחוני עוקצני: מתכונים עם סרפדים

# data[].attributes.attachment_link.description
לאחרונה עברתי להתגורר בעין הוד ושיחי הסרפד קוראים לי מכל פינה. לאורך ההריון הומלץ לי אינספור פעמים לשתות חליטת סרפד מיובש, להעלאת רמת הברזל ואכן שתיתי (יש לומר בסבל מה, חליטה זו אינה מהטעימות), וינה פה, מכל עבר, הסרפד תוקף אותי ומאתגר אותי לאוכלו טרי. מיותר לומר כי נעניתי בשמחה לאתגר.

# data[].attributes.headline
מבוא לליקוט צמחי בר למאכל - עם אורי מאיר צ'יזיק

# data[].attributes.subject
מבוא לליקוט צמחי בר למאכל - עם אורי מאיר צ'יזיק

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מטיילים בארץ

# data[].attributes.attachment_link.title
מטיילים בארץ - מומחה ליקוט

# data[].attributes.headline
אל חחמיצו את החמציץ

# data[].attributes.subject
אל חחמיצו את החמציץ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
באשר לתפקידם במטבח, שניהם משמשים כשהם טריים או בתבשילים כדי להוסיף חמצמצות רעננה למזון.החמציץ הנטוי המוכר בזכות פרחיו הצהובים המצודדים, הגיע לאזורנו כצמח נוי מדרום אפריקה לפני מעט יותר מ־100 שנה ומאז התפשט בשולי שדות ופרדסים, ממלא בפריחתו שדות בור ודוחק מינים מקומיים. החומעה מצויה באזורנו דורות רבים ויש המזהים את עליה עם צמחים המוזכרים במשנה. עלי הבר הרחבים שלה שימשו במטבח וברפואה העממית בזכות טעמם החמצמץ, ואילו השורשים שימשו בתעשיית ריכוך העורות בזכות הטנינים הרבים שבהם. באנגלית קרוי הזן הנאכל סורל (Sorrel) והוא נפוץ מאוד במטבחי מזרח אירופה כירק קיץ דווקא.ופעמים רבות מתייחסים אליהם כעשבים שוטים ומזיקים. בשנים האחרונות החל גידול חקלאי של החומעה האהובה על יוצאי ארצות חבר העמים ואפשר להשיג עלים יפים וחמצמצים בשווקים.
בשוק
את עלי החומעה הרחבים אפשר להשיג אצל ירקנים מובחרים תחת השם "חמציץ" לצד המנגולד והקיילבמרכולים אולם גם אותה אפשר ללקט בפשטות מערוגות הירק או מן העשבים הגדלים בחורף בבר או למצוא אותה מוכנה ומסודרת במדף לצד עלי המנגולדוהקייל. את החמציץ הנטוי אפשר רק לקטוף ואין דרך להחזיקו טרי יותר משעות בודדות.
במטבח
שני המינים משמשים במטבח כדי להוסיף חמצמצות רעננה למזון. את עלי החומעה מאחסנים בשקית רפויה במקרר יומיים או שלושה. עדיף, כמובן, להשתמש בהם מיד לאחר מועד קנייתם. לפני התקנתם למאכל יש לשטוף היטב את העלים תחת מים זורמים ולהשרות אותם בקערה רחבה ובה מי קרח שישיבו לעלים את פריכותם ויאלצו שאריות חול לנשור לתחתית הקערה. את עלי החומעה אפשר לאכול כשהם טריים או מבושלים, ומכיוון שאינם לחים מדי ושאינם מכילים הרבה נוזלים, כמו עלי התרד, הרי שאפשר לאפות איתם או להשתמש בהם בתבשיל ללא אידוי ממושך שירכך את העלים ונפחם יצטמצם.

להכנת בורקס מרענן חמוץ־מלוח ניתן לחתוך אותם לרצועות ברוחב שני ס"מ ולערבב עם גבינת פטה כבשים מגוררת, צנוברים קלויים ועלי אזוב. את התערובת להכניס לעיגולי בצק עלים בקוטר 10 ס"מ ולקפלם לחצי. להבריש בביצה ולאפות בתנור שחומם ל־190 מעלות עד להזבה.

אפשר גם לקרוע את העלים לפיסות לצד עלים נוספים כמו חוביזה ומנגולד ולהעביר לקערה. צולים במחבת ללא שמן מיני אגוזים - לוז, מלך, פיסטוק ושקדים - ומוסיפים מלח אטלנטי, פלפל שחור, שמן זית ומעט דבש. מעבירים את תערובת האגוזים אל הקערה, מערבבים ומקבלים סלט ירקות חמוצים מרירים עם אגוזים מתוקים ופריכים.

בניגוד לעלי החומעה, גבעולי פרחי החמציץ משמשים כתיבול בלבד, ויש לאכול מהם מעט כי החומצה המופקת מהם עלולה לפגוע במערכת העיכול. אמנם החומצה המופקת מצמחי החמציץ נותנת להם את טעמם, אולם אינה בריאה בכמויות גדולות.את הפרחים אפשר להפריד ולהוסיף לכל סלט או כתבלין למנות דג צלוי. העלים והגבעולים הם תוספת נהדרת למשרה של נתח בשר לקראת בישול ממושך, במקום חרדל, למשל. ניתן גם להוסיף את העלים והפרחים לקוקטיילים אלכוהוליים במקום הלימון או הליים.

# data[].attributes.attachment_link.title
אל תחמיצו את החמציץ

# data[].attributes.attachment_link.description
באשר לתפקידם במטבח, שניהם משמשים כשהם טריים או בתבשילים כדי להוסיף חמצמצות רעננה למזון.החמציץ הנטוי המוכר בזכות פרחיו הצהובים המצודדים, הגיע לאזורנו כצמח נוי מדרום אפריקה לפני מעט יותר מ־100 שנה ומאז התפשט בשולי שדות ופרדסים, ממלא בפריחתו שדות בור ודוחק מינים מקומיים. החומעה מצויה באזורנו דורות רבים ויש המזהים את עליה עם צמחים המוזכרים במשנה.

# data[].attributes.headline
דקות 8- 9 בסרטון: סיבות עיקריות להתחיל ללקט

# data[].attributes.subject
דקות 8- 9 בסרטון: סיבות עיקריות להתחיל ללקט

# data[].attributes.headline
עלי ופרחי חמציץ

# data[].attributes.subject
עלי ופרחי חמציץ

# data[].attributes.headline
עלי ופרחי כובע הנזיר

# data[].attributes.subject
עלי ופרחי כובע הנזיר

# data[].attributes.headline
על כובע הנזיר - ויטמין C

# data[].attributes.subject
על כובע הנזיר - ויטמין C

# data[].attributes.attachment_link.title
ליקוט כובע הנזיר - פרחים אכילים - שפע ויטמין C ומניעת מחלות

# data[].attributes.attachment_link.title
פרחים בצלחת - חלק ב': סלט אביבי ופרחוני

# data[].attributes.attachment_link.description
בחלקו הראשון של הפוסט הזה (פרחים בצלחת - חלק א') סיפרתי על השימוש בפרחי מאכל במנות כאלה ואחרות כדי להוסיף להן טעם וארומה, ולא פחות מכך - קישוט צבעוני ומעורר תיאבון. תכלס, למה לא באמת? גם טעים, גם יפה וגם צבעוני... הבעיה מתחילה כשמנסים לברר איפה משיגים את הפרחים האלה.

# data[].attributes.headline
נעים להכיר: 

# data[].attributes.subject
נעים להכיר: 

# data[].attributes.body
4 צמחי בר מדהימים שגדלים בכל רחבי העיר שלנו

# data[].attributes.headline
משימת ט"ו בשבט - להעמיק את ההיכרות עם הטבע המקומי (בזוגות/שלשות)

# data[].attributes.subject
משימת ט"ו בשבט - להעמיק את ההיכרות עם הטבע המקומי (בזוגות/שלשות)

# data[].attributes.body
לצאת לטייל סביב הבית - עם תיק בד ומספריים. לחפש את ארבעת הצמחים שנכיר היום. לקטוף מהם. להגיע הביתה ולשלב אותם (אפשר את כולם אפשר רק חלק) במנה או שתיים. לצלם, להעלות ללוח עם השמות שלכם/ן ומה הכנתן/ם

# data[].attributes.headline
למה בכלל לטרוח ללקט?

# data[].attributes.subject
למה בכלל לטרוח ללקט?

# data[].attributes.body
"רבים שואלים אותי מהם יתרונות הליקוט? אז הראשון שבהם נוגע לערכם התזונתי והבריאותי של ירקות הבר- בשעה שהירקות הנמכרים בשווקים גדלים בשיטות גידול אינטנסיביות הכוללות דישון בדשנים כימיים ובחומרי הדברה - ירקות הבר גדלים ללא התערבות אנושית. בנוסף, הם גדלים בתנאים פחות 'מפנקים', מה שהופך אותם לעמידים יותר ובעלי ערך תזונתי רב יותר.

הסיבה השנייה נוגעת לשאלת הטרואר המקומי, או, כפי שאני מכנה זאת, "זכרונות מהאדמה". אותם טעמים פשוטים, הטבועים בנו כזיכרון קמאי שמבליח לפתע בשעה שטעמם של תבשילים העשויים מירקות הבר האלה פוגש את החך. שילוב צמחי הבר האכילים ברפרטואר הטעמים של המטבח המקומי מאפשר להרגיש חיבור עמוק ושורשי לאדמה, ולמקורותיו של המזון שאנו צורכים, בעידן שבו טעמים ואופנות משתטחים ומתכנסים לתוך מגמות גלובליות.

וישנה גם סוגיית המגוון: בדוכני הירקות בשוק יש מגוון מועט של מיני ירקות, ומושם דגש על פיתוח זנים שונים של אותו ירק. חדי האבחנה מבינים שפלפל, בין אם הוא אדום, ירוק או כתום - הוא עדיין פלפל - ומבקשים לגוון את תפריטם במיני ירקות שהיו לנכס צאן ברזל בתרבות הקולינרית של שכנינו, אך עד לאחרונה נעדרו לחלוטין מהמטבח המקומי. מטבח המתבסס על חומרי גלם שמקורם בבר הארץ-ישראלי הוא בהכרח מגוון ומעניין יותר הן קולינרית והן תזונתית."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אמנם אין כמו חוביזה בעונה זו של השנה, אבל יש עוד כל כך הרבה עלים שצומחים להם סביבנו (כן, גם באזורים אורבניים) שזה פשוט פשע לא לקחת סל ולצאת ללקט אותם לסלט, למרק, לקציצות או לממולאים. יתיר שדה, מעביר סדנאות ליקוט, עם מדריך פשוט וממוקד וכמובן - יש גם מתכון

עונת הליקוט בשיאה ולמטיילים ביערות, בחורשים ובשטחים הפתוחים נגלה המראה המופלא הבא;
נשים, גברים וילדים, מכל המגזרים, נוטלים לידם סלי נצרים ויוצאים ללקט מתנות מהאדמה: עלים, שורשי בר למאכל, גבעולים ואף פטריות.

תורת הליקוט, פרקטיקה בת מיליון שנים שבעבר הייתה נחלתם הבלעדית של ערביי ישראל ושל הפלסטינים תושבי יהודה ושומרון הפכה לא מכבר לטרנד. בשנים האחרונות יצאה הבשורה אל מחוץ למעגל המצומצם של היפים, טבעונים ושוחרי בריאות, והפכה גם לנחלתם של שפים, טבחים, מסעדנים ופודיז רבים, המבקשים להכיר וללמוד לעומק את תורת הליקוט. אלה, מבקשים להיות שותפים למגמה הרווחת בתרבות הקולינרית העולמית, ולנסח שפה קולינרית קשובה לטבע, המבוססת על תוצריה המגוונים של האדמה המקומית.

למה בכלל לטרוח?

מטבח המתבסס על חומרי גלם שמקורם בבר הארץ-ישראלי הוא בהכרח מגוון ומעניין יותר הן קולינרית והן תזונתית

רבים שואלים אותי מהם יתרונות הליקוט? אז הראשון שבהם נוגע לערכם התזונתי והבריאותי של ירקות הבר- בשעה שהירקות הנמכרים בשווקים גדלים בשיטות גידול אינטנסיביות הכוללות דישון בדשנים כימיים ובחומרי הדברה - ירקות הבר גדלים ללא התערבות אנושית. בנוסף, הם גדלים בתנאים פחות 'מפנקים', מה שהופך אותם לעמידים יותר ובעלי ערך תזונתי רב יותר.

הסיבה השנייה נוגעת לשאלת הטרואר המקומי, או, כפי שאני מכנה זאת, "זכרונות מהאדמה". אותם טעמים פשוטים, הטבועים בנו כזיכרון קמאי שמבליח לפתע בשעה שטעמם של תבשילים העשויים מירקות הבר האלה פוגש את החך. שילוב צמחי הבר האכילים ברפרטואר הטעמים של המטבח המקומי מאפשר להרגיש חיבור עמוק ושורשי לאדמה, ולמקורותיו של המזון שאנו צורכים, בעידן שבו טעמים ואופנות משתטחים ומתכנסים לתוך מגמות גלובליות.

וישנה גם סוגיית המגוון: בדוכני הירקות בשוק יש מגוון מועט של מיני ירקות, ומושם דגש על פיתוח זנים שונים של אותו ירק. חדי האבחנה מבינים שפלפל, בין אם הוא אדום, ירוק או כתום - הוא עדיין פלפל - ומבקשים לגוון את תפריטם במיני ירקות שהיו לנכס צאן ברזל בתרבות הקולינרית של שכנינו, אך עד לאחרונה נעדרו לחלוטין מהמטבח המקומי. מטבח המתבסס על חומרי גלם שמקורם בבר הארץ-ישראלי הוא בהכרח מגוון ומעניין יותר הן קולינרית והן תזונתית.

מתחילים

בחרתי לאפיין את צמחי הבר האכילים הנפוצים ביותר, כאלה שניתן להשיג כמעט בכל מקום גם בסביבה אורבנית, שיש להם ערך תזונתי משמעותי ולא פחות חשוב מכך - ערך קולינרי . כמו כן מדובר בצמחים שליקוט שלהם בהתאם לכללים המפורטים לא יביא לפגיעה באוכלוסייתם. מקווה שעמדתי במשימה. עכשיו תורכם: צאו ללקט.

גדילן מצוי (Silybum marianum)

הגדילן המצוי הוא צמח מרפא וירק מאכל חשוב ממשפחת המורכבים. חומרים המופקים ממנו משמשים גם כיום, ברפואה המודרנית; סילימארין, חומר המופק מזרעי הצמח אך מצוי גם בחלקים נוספים שלו, הוכח כמשקם כבד מהיעילים בעולם. כל חלקי הגדילן נאכלים, ולכל אחד מהם מהות קולינרית שונה: שורשיו נושאים טעם בעל גוון אדמתי, המזכיר מעט ארטישוק ירושלמי, אך הוא עדין ממנו בעוצמותיו. הטעם מעמיק בבישול, ובצלייה נוסף לו גוון אגוזי עמוק ועשיר. לעמוד התפרחת ולמצעית נוסף טעם בעל מאפיינים ימיים מובהקים עם ניחוח עדין של פירות ים. העלים והנבטים הצעירים נושאים טעם מימי ועשבוני יותר, ומתאימים במיוחד לתבשילי ירק לממולאים ולסלטים חיים.

את שורשי הגדילן רצוי ללקט בין סוף ינואר לתחילת מרץ, בשלב בו הצמח מופיע כשושנת עלים מפותחת, ולפני יציאת עמוד התפרחת. על פי חוק זרימת האנרגיה - זהו הזמן התאים ביותר לליקוט השורש בצמח חד שנתי, ובשלב זה מדובר בשורש עבה ובשרני בעל כיפה סגולה מרהיבת עין. לאחר הופעת הגבעול - מומלץ לקטוף גבעולים צעירים, ולא לעקור מהשורש.

בעלים הקוצניים ניתן להשתמש למילוי, או כעלים טריים בסלט ירוק חי - לאחר הסרת הקוצים במספריים. השורשים והגבעולים, לעומת זאת - חובבי בישול ארוך, וישתלבו היטב בתבשילי קדרה לצד פטריות ובשר כבש/בקר.

סרפד (Urtica)

הסרפד הוא בעל ערכים תזונתיים ובריאותיים כה עצומים, עד שיש בקרב קהיליית הלקטים כאלה המכנים אותו "מולטיו-יטמינירל". בסרפד יש ויטמין C בכמות גדולה מבפירות הדר, יש בו שפע של ויטמין A בצורתו הצמחית (בטא-קרוטן), ויטמינים שונים מקבוצת ה-B וגם המון ויטמין K שהוא מרכיב חשוב ביצירתם של פקטורי קרישה. בסירפד ריכוז גבוה של כלורופיל, והוא מכיל מינרלים רבים ובתוכם מגנזיום, אבץ וסידן. הסרפד מומלץ לטיפול בדלקות בדרכי השתן, בדלקות פרקים וכנוגד אלרגיות ודלקות כללי.

טעמו העדין והמשכר של הסרפד, נובע בין היתר מריכוזי החלבון והברזל הגבוהים שבו. ניתן לשלבו טרי בשייק ירוק, אבל בדרך כלל משתמשים בו כשהוא מבושל במרק, פשטידות, קציצות ותבשילי עלים דמויי תרד. השימוש בו נפוץ במיוחד במטבח הבלקני. כנגד הצריבות במהלך קטיפתו, מומלץ להשתמש בכפפות גומי עבות יחסית (מהסוג המשמש לשטיפת כלים).

סלק מצוי (Beta vulgaris)

צמח ממשפחת הסלקיים ואחד מירקות הבר המוכרים ביותר. הסלק המצוי תורבת שלוש פעמים: פעם אחת כירק עלים (שהיום גם אתם מכירים, כמנגולד), פעם נוספת כירק שורש שצבעו סגול-אדום וטעמו מתקתק-מריר, ובפעם האחרונה כמקור לייצור סוכר.

אף שאינו נראה כך, לשורש סלק המצוי, כשהוא צעיר דיו (ואיננו סיבי ומעוצה), יש טעם ומרקם שמזכירים מאוד את שורש הסלק התרבותי. שילובו ב קדרת שורשים לצד שורשי בר נוספים מעניק לתבשיל נפח וטעם אדמתיים, עם קו מודגש של מתקתקות עדינה. לא מומלץ לאכלו כירק טרי - שורש הסלק מכיל חומצה אוקסלית, שבהעדר בישול גורמת לתחושת צריבה לא נעימה בגרון ובחך. העלים מזכירים מאוד את טעמם של עלי המנגולד, אך הם קטנים יותר ובעלי מרקם עדין יותר. העלים ישתלבו היטב בסלטים חיים, בהקפצה קלילה על הווק וכן בתבשילי חורף "כבדים".

חרדל בר (Sinapis alba)

מדובר בצמח חד-שנתי זקוף שגובהו מטר ויותר והוא מכסה משטחי פריחה נרחבים בפריחה צהובה. העלים שבבסיס הצמח, צורתם כשל כינור והם מכוסים זיפים. הפריחה מתחילה בינואר ומסתיימת באפריל.
טעמו של החרדל מתאפיין במרירות קלה ובחריפות מעקצצת. עלי החרדל מתאימים להכנת סלטים טריים בעוד הפרחים והזרעים מתאימים יותר להכנת ממרחים, מרינדות ומטבלים.

חרצית עטורה (Chrysanthemum coronarium)

החרצית היא אולי פרח הבר המוכר ביותר. היא גדלה כעשב בר בגינות ציבוריות, בשולי שדות ובצידי דרכים. בסביבות החודשים מרץ-אפריל פורחות החרציות בכתמים צפופים שצבעם צהוב-כתום. עלי החרצית וגבעוליה, וכן עלי הכותרת שלה - אכילים טריים או מבושלים. טעמם מלוח-מתקתק. מצעית הפרח מרה ואינה מיועדת למאכל. מאבקת הפרח מפיקים חומר רעיל הנקרא פירטרום, שמשמש להדברת חרקים בחקלאות האורגנית.

עולש מצוי (Cichorium pumilum - בערבית: עילת')

צמח חד או דו-שנתי ממשפחת המורכבים. בעל סגולות מרפא חשובות ושימושים רבים במטבח המקומי. בראשית החורף "פורש" העולש שושנת עלים רחבה. לעלים צורת לשון ארוכה והעורק הראשי בצדם התחתון של העלים מכוסה פס דקיק של שערות זיפניות מאונקלות. עם פרוץ האביב מצמיח העולש גבעולי פריחה המסתעפים בזוויות חדות. בקצה כל הסתעפות מופיעים הפרחים הכחולים והיפים של העולש. הזן המתאים ביותר לליקוט העולש הוא בשלב שושנת העלים - אז העלים עודם רכים ועסיסיים. טעמם של העלים מריר, אך המרירות מתעדנת בבישול. ככל שהעלים צעירים יותר כך קטנה מרירותם.

יתיר שדה מעביר סדנאות ליקוט, בישול גורמה בשטח ובישול בטכניקות מקומות עתיקות.

מתכון לרביולי ביתי במילוי עלי בר וג'יבנה של השפית נעה לוי

אופן ההכנה:

1. הבצק: מערבבים את קמח הדורום, הביצים והשמן. לשים את הבצק ביד עד להווצרותו של כדור בצק אחיד ולא דביק. עוטפים בניילון נצמד ומניחים במקרר לחצי שעה לפחות.

2. ה מילוי: שוטפים היטב את העלים שליקטנו וקוצצים אותם לפיסות קטנות. את הבצל מטגנים בסיר גדול, על אש נמוכה עם מעט שמן זית, עד להשחמה.

3. מוסיפים את העלים הקצוצים לבצל, מתבלים במלח ופלפל וממשיכים לבשל על אש נמוכה עד לריכוך. 15-20 דקות. מומלץ לטעום ולתקן תיבול לפי הצורך. מסירים מהאש ומקפלים פנימה את הג'יבנה והלימון הכבוש. המלית מוכנה.

4. רידוד הבצק: מוציאים את כדור הבצק מהמקרר ופורסים לפרוסות עבות. על משטח רחב וישר מפזרים כמות נדיבה של קמח רגיל, ומתחילים לרדד את הפרוסות לעלים בעובי של 1 מ"מ - בעזרת מערוך (מי שנעזר במכונת פסטה יכול לדלג על השלב הזה ופשוט להכין את דפי הפסטה בעזרת המכונה). מפרידים בין הדפים בעזרת כמות קטנה של קמח ניתן לשמור בקירור ואף להקפיא.

5. מילוי ובישול: על משטח נקי ומקומח מניחים דף אחד של פסטה. בעזרת כפית קטנה, מנקדים את הדף בכמות קטנה של מילוי, ברווחים אחידים של כ-2 ס"מ מכל צד. מניחים בעדינות מעל עלה פסטה נוסף ומהדקים את האזורים שאינם מנוקדים במילוי, כדי ליצור שקיקי רביולי ולמנוע מהמילוי 'לברוח' מבין השכבות. בעזרת חותכנים לרביולי או עם כוס קטנה חותכים את הרביולי ומניחים על משטח יבש.

6. מרתיחים מים עם מעט מלח גס וכשהמים רותחים, מכניסים לתוכם את כיסוני הבצק הממולאים ומערבבים מעט. כשהרביולי צפים במים, ממשיכים לבשל עוד כ-2 דקות ומסננים.

7. מומלץ להעביר את הרביולי למחבת חמה עם מעט שמן זית, מיץ לימון ומלח ופלפל, להקפיץ מעט כך שהרוטב ילטף אותם ולהגיש.

# data[].attributes.attachment_link.title
ואף מילה על חוביזה: המדריך למלקט המתחיל - וואלה! אוכל

# data[].attributes.attachment_link.description
אמנם אין כמו חוביזה בעונה זו של השנה, אבל יש עוד כל כך הרבה עלים שצומחים להם סביבנו (כן, גם באזורים אורבניים) שזה פשוט פשע לא לקחת סל ולצאת ללקט אותם לסלט, למרק, לקציצות או לממולאים. יתיר שדה, מעביר סדנאות ליקוט, עם מדריך פשוט וממוקד וכמובן - יש גם מתכון

# data[].attributes.headline
עשרת הדיברות למלקט המתחיל

# data[].attributes.subject
עשרת הדיברות למלקט המתחיל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אביבית ג'וטי ברקוביץ' 11/12/2017

החורף אמנם מתמהמה מחוסר גשמים, ובכל זאת כבר מכסה פלומה ירוקה את האדמה והפרחים החלו לפרוח. זה הזמן לצאת וללקט עלים מהטבע. אבל בזהירות רבה. לפניכם כללים לליקוט בנקיטת זהירות רבה. ל מתכונים שסיפקו המומחים. מי שרוצה להתחיל ולא יודע , יפנה למומחית לליקוט אביבית שפרטיה בסוף הכתבה, וגם אפשר כבר להזמין את הספר הנהדר שכתבה : "אהבה לטבע"

1. מלקטים רק מה שמזהים.
אין באמת דרכים לזהות רעילות ממבט חיצוני או על פי כללי אצבע.
לא כל הצמחים המרים הם רעילים, ויש הרבה צמחים רעילים שטעמם מעולה.
עדיף להיות זהיר ולבדוק האם הצמח אכיל או לא.
חשוב לוודא את זיהוי הצמח גם על פי התמונות וגם על פי תיאור מילולי.
ניתן להיעזר לשם כך באתר צמח השדה המכיל תמונות איכותיות ותיאורים מדוייקים.
עוד אפשרות היא להגיע לסיורי ליקוט וללמוד מאנשים שעוסקים בתחום.
אם יש לכם ספק, עדיף שלא תלקטו מאשר שתגרמו נזק.

2. שמים לב לפרטים:
בליקוט, חשוב מאוד לשים לב לפרטים. צמחים יכולים להיבדל זה מזה בגודל הפרח, בשעירות העלים ובעוד פרטים שנראים לנו קטנים אבל הם מאוד חשובים.
[לשים כאן תמונה של פריחת סביון לעומת פריחת חרצית, בעדיפות למצב בו רואים גם פרח]
קחו לדוגמא את החרצית האכילה לעומת הסביון הרעיל.
ההבדלים בין הצמחים אמנם לא בולטים, אבל אם שמים לב לפרטים כמו גודל הפרח, צורת עלי הכותרת (הפרחים הלשוניים), וקוי המתאר של העלה, ניתן למצוא הבדלים בולטים בין הצמחים ולזהות את החרצית האכילה.

3. מלקטים רק מה שמותר -
בארץ יש צמחים שנמצאים ברשימת הצמחים המוגנים כדי לעזור להם להתאושש מקטיף מסיבי.
לכן גם אנחנו רוצים לשמור עליהם כדי שהאוכלוסיה שלהם לא תיכחד כליל.
קחו לדוגמא את האזוב המצוי, שמוכר יותר בשם זעתר.
הוא נכחד במדינות השכנות (לבנון, סוריה, ירדן) לנו מכיוון ששם לא שמרו עליו.
לעומת זאת הימנעות מקטיף של צמחים מוגנים תעזור לאוכלוסיה שלהם להתאושש
ועוד כמה שנים לצאת מרשימת המוגנים.

4. מלקטים רק איפה שמותר -
בשמורות טבע אסור ללקט צמחי בר מכיוון שאסור לשנות את פני השמורה.
אבל קיימים שטחים נרחבים בטבע שאינם שמורות טבע, כך שנשארנו עם הרבה מאוד אפשרויות למקומות ליקוט.

5. מוודאים שמלקטים במקומות נקיים:
כשאתם מלקטים, חשוב לשים לב גם שאתם מלקטים במקום שלא עבר ריסוס או טיפול כימי אחר.
אפשר להסתכל מקרוב על העלים,
האם הם שכובים על הריצפה?
האם יש עליהם נקודות צהובות?
במקרים כאלה, כדאי להניח לצמחים. לא בטוח אם המקום מרוסס או שהם עברו טראומה אחרת, בכל מקרה לא נרצה לקחת אותם.

6. מחפשים את השפע -
לפני שאתם מתחילים ללקט ודאו שיש כמה עשרות פריטים מהצמח אותו אתם רוצים ללקט במקום.
גם כדי לשמור על המשכיות הצמח במקום בו אתם מלקטים (לא הייתם רוצים להכחיד אותו במקום הזה, כשתחזרו לשם שוב, כבר לא תוכלו ללקט אותו שלא לדבר על הפגיעה בטבע).
בנוסף, אני מציעה נקודת מבט נוספת:
תחשבו על זה כאילו הייתם הולכים לקניות, האם הייתם מעדיפים להגיע לחנות שיש בה שפע מוצרים מכל סוג, ואתם בטוחים שאף מוצר לא יגמר במדף.
או להגיע לחנות בה יש רק פריטים בודדים מכל סוג ויכול להיות שתגיעו יגמר או שמה שנמצא יהיה פחות יפה ולא תרצו לקחת אותו איתכם.
זה גם יאפשר לכם לבחור את החלקים הטובים ביותר בצמחים היפים ביותר,
וגם הליקוט לא יהווה פגיעה באוכלוסית הצמחים הקיימת.

7. ליקוט מדלל:
כשאתם מלקטים, לקטו בפעולה מדללת.
קחו רק את החלקים של הצמח שאתם צריכים ואל תפגעו בחלקים האחרים.
קחו עד 20% ממה שיש! לדוגמא אם יש 10 עלים, קחו רק 1 או שניים.
אם יש משטח של צמחים, קחו עלה מכאן ועלה משם (או פרי משם ופרי מכאן) אבל לא קטיף שיטתי שמחריב שטחים שלמים.
חברתי הלקטית לילך מוצאפי מלמדת ללקט כך שמי שיבוא אחרינו לא ידע שליקטנו שם בכלל.
וזאת אינדיקציה טובה לליקוט זהיר, מדלל ומשמר.

8. מלקטים את החלקים החיוניים:
נניח שאתם נמצאים בחנות ומולכם חסה מצהיבה עם נקודות שחורות.
האם תרצו לקנות אותה?
כנראה שלא. כי לא נראה שהיא תיטיב עם הגוף שלכם, היא בטח לא טעימה.
נהגו כך גם עם צמחי הבר. אם החלק בצמח לא נראה חיוני ויפה, עדיף שתשאירו אותו לטבע. שם כבר ידעו מה לעשות איתו.
לדוגמא, בצמחים רבים בשלב הפריחה העלים מאבדים מחיוניותם, הם הופכים למרים יותר, סיביים ופחות טעימים.
כדי לוודא שהחלקים של הצמח שאתם מלקטים יהיו שימושיים לכם, כדאי לטעום אותם ולוודא שהם טעימים לכם כדי שלא תיקחו סתם מה שלא תשתמשו בו.

9. מלקטים ושומרים:
כשאתם מלקטים שימו לב שאתם לא גורמים לצמח נזק לא הפיך.
קחו רק מעט ממנו כך שהוא יוכל להתחדש ולהמשיך לגדול למרות הקטיף.
חשוב מאוד בליקוט פרחים ופירות - מכיוון שהם מהווים את פוטנציאל ההתרבות של הצמח, חשוב לקחת עד 10% מהם כדי שלצמח תהיה יכולת להתרבות ולנו יהיה עוד שפע ממנו בשנה הבאה.

10. מלקטים רק את מה שאוכלים
כשאתם מלקטים שימו לב ללקט רק מה שתספיקו לאכול.
הרבה פעמים ראיתי אנשים מלקטים שקים ענקיים של עלים, ואחרי יומיים זורקים הכל לפח כי... כמה עלים כבר אפשר לאכול בזמן קצר, והעלים שבטבע מתקלקלים מהר.
לכן, למרות שזה בריא וזה חינם, עדיף ללקט כמות קטנה וטרייה שבטוח תספיקו לאכול, מאשר כמות גדולה שסתם תמלא את המקרר שלכם ובסוף תרקב.
אפשר לחזור למקום שוב ושוב ולגלות עוד מקומות לליקוט בהם אפשר ללקט צמחים טריים כל הזמן.
אפילו ליד הבית.

11. תעבירו את זה הלאה.
ברגע שאתם בטוחים בצמח מסויים, זיהיתם אותו בוודאות וליקטתם אותו מספר פעמים, תעבירו את הידע הזה הלאה. כך עוד ועוד אנשים יצאו לטבע וילמדו עוד על הצמחים.

חג חנוכה שמח

אביבית ג'וטי ברקוביץ
מומחית לליקוט ובישול בטבע.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
עשרת הדיברות למלקט המתחיל אביבית ג'וטי ברקוביץ'

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Sara Gold, Avraham Plotnitzky, Professor Amram Eshel

# data[].attributes.attachment_link.title
עשרת הדיברות למלקט המתחיל

# data[].attributes.attachment_link.description
אביבית ג'וטי ברקוביץ' 11/12/2017 החורף אמנם מתמהמה מחוסר גשמים, ובכל זאת כבר מכסה פלומה ירוקה את האדמה והפרחים החלו לפרוח. זה הזמן לצאת וללקט עלים מהטבע. אבל בזהירות רבה. לפניכם כללים לליקוט בנקיטת זהירות רבה. ל מתכונים שסיפקו המומחים.

# data[].attributes.headline
איפה כדאי ללקט בעיר?

# data[].attributes.subject
איפה כדאי ללקט בעיר?

# data[].attributes.body
1.מקומות בהם העירייה אינה מרססת – יש עיריות שמרססות ללא רחם, אבל יש עיריות שהבינו שריסוס פוגע בתושבים ומונע צמיחה של פרחי בר בתוך העיר. הן משאירות שטחים לא מרוססים בין בתים, בחורשות ובגינות ציבוריות. בתל אביב יש שלט במקום שבו לא מרססים כדי לשמור על צמחי הבר.
2.מקומות שאינם קרובים לכבישים עמוסים – צמחים הם מסנני אוויר מאוד טובים, הם עושים זאת על ידי ספיחה של חומרים מזיקים לתוכם וממשיכים להחזיק אותם. המכוניות שנוסעות בכביש פולטות גזים ופיח שהצמחים סופחים ולכן נעדיף ללקט במקומות שרחוקים מכבישים עמוסים, יותר בעומק השכונה.
3.גינות קהילתיות – גינות קהילתיות בדרך מגדלות גידולים אורגניים בלי ריסוס ולכן צומחים בהם צמחי בר. הרבה פעמים מעשבים אותם ומפנים לקומפוסטר, במקום זה אפשר לקחת הביתה ולבשל :)
4.שטחי טבע עירוני – יש לא מעט שטחי טבע במרכזי העיר או בשוליים שקרובים לאזורי מגורים.  אלו בדרך כלל אזורים שופעי צמחי בר שנמצאיםממש סמוך לאזורי מגורים שבחלקם אפשר לבשל בשטח ולהנות מפיקניק בחייק הטבע.

# data[].attributes.headline
ידעתם כמה אוכל גדל לנו ליד הבית?

# data[].attributes.subject
ידעתם כמה אוכל גדל לנו ליד הבית?

# data[].attributes.attachment_link.title
ידעת כמה צמחי בר למאכל ולמרפא גדלים לך ליד הבית?

# data[].attributes.headline
איך לקטוף סרפד בלי להיצרב?

# data[].attributes.subject
איך לקטוף סרפד בלי להיצרב?

# data[].attributes.attachment_link.title
כל מה שרציתם לדעת על סרפד ולא ידעתם את מי לשאול (כולל איך לא להיצרב)

# data[].attributes.headline
מהמטבח שלנו: סלט חמציצים -פיתוח של ים שמיר

# data[].attributes.subject
מהמטבח שלנו: סלט חמציצים -פיתוח של ים שמיר

# data[].attributes.headline
מהמטבח שלנו: קציצות חוביזה 

# data[].attributes.subject
מהמטבח שלנו: קציצות חוביזה 

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי: הכנות לסמבוסק חוביזה

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי: הכנות לסמבוסק חוביזה

# data[].attributes.body
גרסה עם גבינה מלוחה במקום גרגרי חומוס וכמון

# data[].attributes.headline
מלקטים סרפדים במשק

# data[].attributes.subject
מלקטים סרפדים במשק

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי: מרק סרפדים

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי: מרק סרפדים

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי: עלי חוביזה אפויים עם בצל ועגבניות

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי: עלי חוביזה אפויים עם בצל ועגבניות

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי:  הכנות לעלי חוביזה אפויים עם בצל ועגבניות

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי:  הכנות לעלי חוביזה אפויים עם בצל ועגבניות

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי: הכנות לסמבוסק חוביזה

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי: הכנות לסמבוסק חוביזה

# data[].attributes.headline
כובע הנזיר - גם יפה, גם טעים, גם בריא

# data[].attributes.subject
כובע הנזיר - גם יפה, גם טעים, גם בריא

# data[].attributes.headline
חמציצים: חמצוצים ישר מהטבע

# data[].attributes.subject
חמציצים: חמצוצים ישר מהטבע

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי: סמבוסקי חוביזה נחטפים 

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי: סמבוסקי חוביזה נחטפים 

# data[].attributes.headline
פיצות עם טופינג ירוקים

# data[].attributes.subject
פיצות עם טופינג ירוקים

# data[].attributes.headline
מהמטבח הלימודי: תפוחי אדמה אפויים עם עלי חוביזה קצוצים

# data[].attributes.subject
מהמטבח הלימודי: תפוחי אדמה אפויים עם עלי חוביזה קצוצים

# data[].attributes.headline
אזורים מרוססים?  למה?

# data[].attributes.subject
אזורים מרוססים?  למה?

# data[].attributes.body
עיריית כפר סבא - חלוצה למעבר לגינון בר קיימא - אפס ריסוסים

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
עיריית כפר סבא

# data[].attributes.attachment_link.title
גינון בר קיימא

# data[].attributes.headline
קציצות חוביזה

# data[].attributes.subject
קציצות חוביזה

# data[].attributes.body
הדר שיים

# data[].attributes.body
סלט עם חמציצים ועלי חוביזה

# data[].attributes.headline
חביתת ירק(עלי חובזה)

# data[].attributes.subject
חביתת ירק(עלי חובזה)

# data[].attributes.headline
נועה ג קציצות ירוקים

# data[].attributes.subject
נועה ג קציצות ירוקים