# data[].attributes.body
Számold meg a pöttyöket és keresd meg azt a katicát, amelyiknek ugyanennyi pöttye van

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Find the match - Tap the matching answer to eliminate it. Repeat until all answers are gone.

# data[].attributes.body
Vágj ki fekete papírból kb. 10 nagy pöttyöt, és kérd meg anyát vagy apát, hogy rejtsék el az udvaron. Futkosva keress meg belőle legalább 7-et!

# data[].attributes.body
Szentjánosbogár készítés

# data[].attributes.attachment_link.description
Jul 26, 2019 - These paper roll fireflies are SO CUTE and they're really easy to make! Add a tea light and the firefly's belly actually glows! Such a cute kids craft!

# data[].attributes.body
A kullancs törlésre került, mert 4 pár, tehát 8 lába van és így a pókok fajához tartozik és ebből adódóan nem rovar!
(... és egyébként is nagyon félelmetes dolgokat művel, még felnőtt szemmel is!)
A kullancsok lélegzetelállító kalandjai - csak egyszerűen (1. -2.-3. rész) legalább "viccesen" mutatja be őket, ugyanígy a bolhákat is A bolhák csudálatos világa - csak egyszerűen (1. - 2. - 3. rész)

Aki a "horrort" is bírja az megnézheti  a (National Geographic) filmjét
https://www.youtube.com/watch?v=drE9tCzhyac

# data[].attributes.body
Bolha

# data[].attributes.body
Szúnyog

# data[].attributes.body
Orrszarvúbogár

# data[].attributes.body
Albert mondja, a természet jobban tudja

# data[].attributes.attachment_link.title
Albert mondja    a termeszet jobban tudja   A Fold elo 4

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Benedek Elek, Knész Viktor Máté, Kéner Gabriella - Topic

# data[].attributes.body
Rovar minták a kereső játékhoz

# data[].attributes.attachment_link.title
41411343-線画昆虫の設定、手書きベクトル図

# data[].attributes.body
Egy szó szerint bogarászós játék. Ez az elfoglaltság igazi felfedezőknek való!
Készítsetek kartonból bogarakat, rovarokat (katica, hangya, szentjánosbogár stb.), majd rejtsétek el egy pl. gyermekkádnyi földbe, vagy a homokozóba őket. Készítsetek egy játék nagyítót (vagy vegyétek elő, ha van otthon . Kell még egy régi csipeszt. Ezután kezdődhetett a játék! A gyermek lássanak neki a kutatómunkának és kezdjék el begyűjteni a különböző állatokat, növényeket, kavicsokat. Egészen ásatásig juthatnak Egész jó délelőtti program lehet!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Egy szó szerint bogarászós játékot játszottunk ma. Ez az elfoglaltság igazi felfedezőknek való!

Készítettem kartonból bogarakat, rovarokat (kukac, katica, hangya, giliszta, szentjánosbogár stb.), majd elrejtettem egy kádnyi földbe őket. Készítettem egy játék nagyítót és előkerestem egy régi csipeszt. Ezután kezdődhetett a játék! Gyermekem nekilátott a kutatómunkának és elkezdte gyűjteni a különböző állatokat, növényeket, kavicsokat. Egészen ásatásig jutott. Egész jó délelőtti program volt!

# data[].attributes.attachment_link.description
Egy szó szerint bogarászós játékot játszottunk ma. Ez az elfoglaltság igazi felfedezőknek való! Készítettem kartonból bogarakat, rovarokat (kukac, katica, hangya, giliszta, szentjánosbogár stb.), majd elrejtettem egy kádnyi földbe őket. Készítettem egy játék nagyítót és előkerestem egy régi csipeszt. Ezután kezdődhetett a játék! Gyermekem nekilátott a kutatómunkának és elkezdte gyűjteni a különböző állatokat, növényeket, kavicsokat.

# data[].attributes.body
Kék nünüke (bogár)

# data[].attributes.body
Bokorugró mesetár

# data[].attributes.attachment_link.title
Bokorugró mesetár: A hőscincér / Bush Tales: The Capricorn Beetle

# data[].attributes.body
Bogyó és Babóca

# data[].attributes.body
Bogyó és Babóca

# data[].attributes.body
Bogyó és Babóca

# data[].attributes.headline
Egy méh születése és növekedése a kaptárban 

# data[].attributes.subject
Egy méh születése és növekedése a kaptárban 

# data[].attributes.headline
MESE - A nyughatatlan méhecske (Móra Ferenc)

# data[].attributes.subject
MESE - A nyughatatlan méhecske (Móra Ferenc)

# data[].attributes.body
Azt a nyughatatlan méhecskét, amelyikről ezt a történetet írom, én már az ősszel is ismertem...
Mégpedig nagyon akaratos és kötözködő méhecskének ismertem. Ő még akkor is kint gubbaszkodott a dérverte őszirózsákon, mikor minden testvérkéje aludt már odabent a jó meleg kaptárban.
- Én nem vagyok olyan álomszuszék, mint a többi
- döngicsélte a hullatag virágbokroknak.
- Egyik fülemüle szótól a másik fülemüle szóig úgyis nagyon hosszú az éjszaka.
Bizony az őszirózsák is elmentek már mind aludni, mikor a nyughatatlan méhecske még mindig kint bujócskázott a zörgő kórók közt. Utoljára is két öreg méhecskének kellett bekaroltatni a kaptárba. Belegyömöszölték egy viaszágyba és a fejéhez tettek egy kis mézes fazekat:
- Ebből kortyanthatsz egyet-egyet, ha megszomjazol álmodban - mondták neki, azzal nyugodalmas jóéjszakát kívántak, becsukták a kaptár ajtaját és eltették magukat holnapra.
Azt hitték, szegények, föl se ébrednek tavaszig, de biz a nyughatatlan méhecske nagyon hamar fölébresztette őket. Hányta-vetette magát az ágyban, forgolódott jobbra-balra, utoljára fölkelt és panaszos zümmögéssel csetlett-botlott a sötétben.
- Hát téged mi lelt? - riadtak föl álmukból az öreg méhek.
- Én már kialudtam magam - motoszkált a nyughatatlan méhecske az ajtó körül.
- Azt hiszem, régen reggel van már.
Az öreg méhek kikukucskáltak az ajtóhasadékon és azt mondták, még csak most van éjfél, alig aludtak egy-két órát. Igazuk is volt, mert még csak karácsony felé járt az idő s az jelenti az éjfelet a méhek éjszakájában.
- Mindegy az, én már nem vagyok álmos - veregette össze a szárnyait a nyughatatlan méhecske és kereste a kilincset.
Az öreg méhek megint csak visszabújtatták az ágyába és álommézet kentek a szemére.
- Ettől majd mélyebben elalszik, mert ez leragasztja a szemét - takargatták be a virágszirom-paplannal és maguk is álomnak adták a fejüket.
Egy-két órát aludt is a nyughatatlan méhecske jóízűen, Liliomos kertben járt álmában és aranyos napsugárban csillogtatta a szárnyait.
Piros tulipán kelyhében is vendégeskedett és úgy kell lenni, hogy ott dörzsölhette le az álommézet a szeméről, mert egyszerre megint fölneszelt az ágyban.
- Fülemüle szót hallottam - osont ki az ágyból s nagy csendesen odalopakodott az ajtóhoz.
Az ajtót bizony megrongálta egy kicsit a tél. Hó lepte, jeges eső verte s akkora nyílás támadt rajta, hogy a nyughatatlan méhecske szépen ki bírt csisszanni.
- Én vagyok a legfrissebb - döngicsélte kevélyen és repült egyenesen az ibolyacsárdába. Az ibolyacsárda azonban még csukva volt és a nyughatatlan méhecskének elmúlt a dúdolhatnékja. Dideregve nézett
körül és szégyenkezve hallgatta a madárszót. Mert nem a fülemüle szólt, hanem a pipiske ugrált az országúton.
- Kalács, kalács, kalács - kiabálta örvendezve, ha egy szem elhullott magot talált.
- Zümm-zümm-zümm-zümm, jobb benn, mint künn - szomorkodott el a nyughatatlan méhecske és üres tarisznyával bandukolt vissza a kasba.
Szundikált is egy kicsikét, de megint nyughatatlan volt az álma. Arra ébredt fel belőle, hogy a napsugár besüt a hasadékon.
- De már ennek a fele se álom - készülődött fel a nyughatatlan méhecske s megint kiment szerencsét próbálni. Nagy siettében rá is taposott a testvérkéire, de azok még csak meg se rebbentek, olyan mélyen aludtak.
- A legkisebb a legfrissebb - dongott ki a nyíláson s most már nem szomorodott el, ahogy körülnézett. Enyhe szellő cirókálta a szárnyát s röpítette egyenesen a cseresznyevirág-csárdába. Ott pedig szívesen fogadták, mert ő volt az első vendég. Ezer csészikéből kínálkozott felé a finom virágméz s ő bizony sorba kóstolta valamennyit.
Kerekedett is olyan kedve, hogy alig bírt vele.
- Majd megmutatom én, ki a legény a csárdában! - szálldosott egyik ágról a másikra.
S bizonyosan meg is mutatta volna, ha a nagy dúskálódás közben egyszerre valami hideg csöpp nem hull a homlokára.
- Nini, ki hajigálódzik itten? - tekintett föl a méhecske s nagyon elcsodálkozott, mikor látta, hogy mennyi cseresznyevirágszirom hull az égből.
Az ám, csakhogy azok az égi virágszirmok hidegek voltak és ráfagytak a gyönge szárnyára. Tél apó visszafordult az ég pereméről és haragosan rázta a szakállából a sűrű havat. Nem bírt vele a nyughatatlan méhecske, akárhogy rázta is a szárnyát s utoljára megdermedve hullott le a földre.
A legkisebb a legoktalanabb - ezt döngicsélte utoljára.
Jó szerencse, hogy én éppen akkor mentem végig a kerten és kiszabadítottam a hóból a nyughatatlan méhecskét. Fölszárítgattam a szárnyát, beletettem egy pohárba s most itt élesztgetem a napon. Ha föléled, visszaeresztem a testvérkéihez.
De előbb megígértettem vele, hogy soha többet az életben nem nyugtalankodik éjszakának idején.

# data[].attributes.attachment_link.title
Móra Ferenc - A nyughatatlan méhecske   Elmondja : Sarkadi Kiss János

# data[].attributes.headline
Rajzolj annyi pöttyöt a kis négyzetekbe ahány rovart, ill, pókot számoltál

# data[].attributes.subject
Rajzolj annyi pöttyöt a kis négyzetekbe ahány rovart, ill, pókot számoltál

# data[].attributes.body
Egy sorban és oszlopban mind a négy lepkének különböznie kell

# data[].attributes.body
Egyszer egy tücsök mezei virágcsokor közé keveredett, és azzal együtt egy szobába került. Szép szoba volt, barátságos, rendes, és délelőttönként csupa csend, mert mindenki elment hazulról. Ilyenkor csak a függönyrésen át beszabadult napsugarak kergetőztek asztalterítőn, polcon, virágon, de azok nem ütöttek zajt, hiszen fénycipőben jártak. A tücsök jól érezte magát, és elhatározta, hogy keres magának egy kényelmes zugot. Le is evickélt a virágvázáról, de amint végigsétált a szom-szédos könyvespolcon, a tarka táblás meséskönyvek során, egyszer csak furcsa neszezés ütötte meg a fülét. Eleinte azt hitte, még egy tücsök cirpelget valahol, és már majdnem válaszolt neki, amikor hipp-hopp! — nagy hirtelen előpenderült az egyik könyvből egy haragtól piros arcú királykis-asszony. Megigazgatta zizegő ruháját, toppantott, és haragosan így kiáltott:

— Egy percig sem maradok itt tovább!

— Legyen eszed, édes lányom! — mordult fel odabent egy mély hang, és már kászálódott is elő a lapok közül, nagy szuszogva, zsörtölődve az öreg király. Előbb a csizmás lábát dugta ki, azután a koronája csücske jelent meg, végül az egész felséges, bánatos képe. Hanem a királykisasszonyt nem hatotta meg az apai szó.

— Csak nem képzeli, kedves királyapám, hogy szégyenszemre itt maradok egy meséskönyv utolsó előtti oldalán, ahol se tőled, se hozzád, nincs tovább — mert valami haszontalan kitépte az utolsó lapot, és vele együtt a mese végét!

— Úgy van! Igaza van! Mi sem tűrjük tovább ezt a sorsot! — jöttek elő egymás után a királylány kérői, a szép ruhás herceg, a diák meg a hetyke katona.

— Ha felséged nem tud köztünk igazságot tenni, másutt próbálunk szerencsét. A király keze közé fogta a fejét.

— Hogyan tehetnék igazságot, amikor nem tudom, melyikőtök állta ki a próbát? Ráadásul a mese végével együtt a negyedik kérő is eltűnt!

— Akkor válasszon közülünk a királykisasszony! — okoskodott a diák, és a király is biztatni kezdte a lányát: — Válassz! Az egyik okos, a másik bátor, a harmadik daliás.

— Ó, igazán? — húzta fel a szemöldökét a királylány. — Hát nem látja, kedves apám, hogy a katona biceg, mert ollóval belevágtak a lábába, a diák képe csupa tintapetty, a herceg bársonyruhájára pedig zsíros kenyeret ej-tettek? . .. De ha nem így volna, én akkor is csak a szegény favágót szeretném. Azzal akkora sírás-rívást csapott, hogy most már a többi meséből is egymás után bújtak elő a más kalandban pórul járt, más királykisasszonynál hoppon maradt legények, hogy megpróbálják megvigasztalni, hátha moso-lyával együtt az ő szerencsecsillaguk is felragyog. Minden szépet, minden kincset előhordtak, még a színes képeken ficánkoló, csillagos homlokú paripákat, aranyszőrű barikákat is elébe terelték, — de hasztalan. A királykisasszony kijelentette, hogy ha valaki meg nem találja a mese végét, világgá megy. Több se kellett a mesenépnek! Megijedt a sok király és királylány, hogy egyszer ők is hasonló sorsa jutnak. Hát akkor inkább felkerekednek, és itt hagyják üresen az egész meséskönyvet! Támadt akkora sokadalom, tülekedés, tolakodás, bonyodalom, hogy a tücsköt, aki eddig félrehúzódva figyelte az eseményeket, lesodorták a polcról. Estében hármat is bukfencezett szegény, s azt gondolta:

— Isten veled, nyári nóta! — de csodák csodája, mégsem történt baja, még a hegedűje húrja sem szakadt el, pedig nem is a puha szőnyegre, hanem valami egészen másra pottyant. A polc alatt játékok sorakoztak, s a játékok között egy papírhajó vesztegelt. A tücsök egyenesen annak a fedélzetén kötött ki, s amint magához tért a szédülésből meg az ijedségből, ámulva pillantotta meg maga előtt az elveszettnek hitt favágó legényt! Ott ült az a hajó orrán, amit a meséskönyv utolsó lapjából hajtogattak.

— Hallod-e, te favágó! — szólt rá a tücsök.

— Micsoda dolog ez, hogy csapot-papot, meséskönyvet ott hagytál és felcsaptál tengerésznek, amikor a királykisasszony a két szemét kisírja érted?

— Ej, dehogyis csaptam én fel! — volt a keserves válasz —, hiszen erőnek erejével téptek el tőle. Éppen azon búsulok, hogy ezzel a papírhajóval a pusztulás vár rám, mihelyt a gazdám hazajön, és vízre bocsájt a fürdőkádban. Bárcsak valami csoda folytán visszajuthatnék addig az én szívbéli mátkámhoz!

— No, akkor fel a fejjel, mert itt a csoda! — mondta vígan a tücsök, azután akkorát rikkantott, amekkora egy tücsöktől kitelhet.

— Hé, ti odafent! Ne menjetek sehová, hanem eresszétek le gyorsan a mese legerősebb fonalát, hogy hozzákötözhessem a végét, mert megtaláltam! A többi már úgy ment, mint a karikacsapás! Egykettőre felhúzták a polcra a papírhajót, óvatosan szét is bontották, hiszen voltak hozzá elegen. Azután meg csak ámultak-bámultak, lelkendeztek, amikor kissé gyűrötten, megviselten, de boldogan hajolt meg a királykisasszony előtt a favágó legény. Az igazság is kiderült: ő állta ki a próbát. Most már semmi akadálya sem lehetett a lakodalomnak — a tücsök pedig csak azt kérte jutalmul, hogy udvari zenész lehessen a kacsalábon forgó mesepalotában.

— Rendben van! — bólintott örömmel az öreg király. Tündér Ilona is előkerült valahonnan, és egyetlen varázspálca suhintással úgy ragasztotta vissza a könyvbe az utolsó lapot, hogy azon azóta a tücsök is rajta van. Legszívesebben megmutatnám nektek, de nem tudom, kié az a meséskönyv. Nézzetek otthon utána! ...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
MESE TV - dalok, mesék, rajzfilmek gyerekeknek

# data[].attributes.attachment_link.title
Fésűs Éva: Tücsök a mesében (klasszikus mese)

# data[].attributes.body
a „Tűz, víz, repülő” játékhoz hasonlóan: futás, majd az állatok nevének kiáltásakor a megbeszélt mozgásformát kell a gyerekeknek végezniük.

# data[].attributes.body
négykézlábas fogó, ahol a fogón kívül mindenkinek babzsák (ez a „morzsa”, amit visz a hangya) van a fején. Akinek leveszi a fejéről, az lesz a következő fogó.

# data[].attributes.body
futás karlendítéssel (pillangó szárnya), akit megfogtak, egy kijelölt helyre „repül” (ami a „virág”), majd visszaáll.

# data[].attributes.body
Egyszer egy hétpettyes katicabogárka,
Elindult megnézni mi van a világban,
Hívta a gyöngyvirág, hívta a vadrózsa,
Ide is meg oda is, bekukkant egy szóra.
Nagybajuszú cincérek sétálgatni mentek,
A tóparti szúnyogok kalapot emeltek,
Estére elszunnyadt katicabogárka,
Az éjjeli pillangó haza talicskázta.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Helyezze az elemeket a megfelelő csoportba. BOGARAK: , , , ROVAROK: , , .

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Érintse meg a moazikokat, hogy párokat találjon.. Tanítási forrás | hangya, szitakötő, lepke, szarvasbogár, darázs, cserebogár, katica bogár, méhecske, szöcske.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Find the match - Tap the matching answer to eliminate it. Repeat until all answers are gone.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Find the match - Tap the matching answer to eliminate it. Repeat until all answers are gone.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Tanítási forrás | Egyéb rovarok: hangya, szitakötő, szúnyog, méh, darázs, bolha, Bogarak: katica, szarvasbogár, krumplibogár, rózsabogár, cserebogár.

# data[].attributes.body
Méh
" amikor a méh eltűnik a földről, az embernek már csak négy éve van hátra. Nincs több méh, nincs több beporzás, nincs több növény, nincs több állat, nincs több ember."

Albert Einstein

# data[].attributes.body
Katicabogár

# data[].attributes.body
Pillangó

# data[].attributes.attachment_link.title
Monarch Butterfly Metamorphosis time-lapse FYV

# data[].attributes.body
Tavaszi álganéjtúró - Az év rovara 2020-ban

# data[].attributes.body
Szitakötő

# data[].attributes.body
Szentjánosbogár

# data[].attributes.attachment_link.title
Firefly Experience - Summer Night with Fireflies (Lightning Bugs)

# data[].attributes.body
Polos(ka)

# data[].attributes.body
Légy

# data[].attributes.body
Darázs

# data[].attributes.body
Rózsabogár

# data[].attributes.body
Árkot ugrott a szúnyog, kitörött a lába,
Szaladnak a szúnyogok szúnyogpatikába.

Szúnyog úr a patikus maga rakta sínbe,
Nem vitték a kórházba kinn fekszik a színbe’.

Jönnek is a rokonok, ismerősök sorra,
Gyűlik a sok sütemény, rétes, béles, torta.

Meg is gyógyult egy-kettőre, összeforrt a lába,
S örömében fölmászott s jegenyefára.

# data[].attributes.body
Megfogtam egy szúnyogot, nagyobb volt egy lónál;
kisütöttem a zsírját, több volt egy akónál.
Aki eztet elhiszi, szamarabb a lónál,
aki eztet elhiszi, szamarabb a lónál.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Gyerekdalok és mondókák - rajzfilmek gyerekeknek

# data[].attributes.attachment_link.title
Megfogtam egy szúnyogot (Gyerekdalok és mondókák, rajzfilm gyerekeknek)

# data[].attributes.body
Házasodik a tücsök, szúnyog lányát kéri,
Csiszeg-csoszog a tetű, násznagy akar lenni.
Odaugrik a bolha, vőfély akar lenni,
Mindenféle csúf bogár vendég akar lenni.

Gólya volt a szekundás, kis béka a flótás,
Dongódarázs a brúgós, pulyka volt a prímás.
Táncba ugrik a majom, megjárja a polkát,
Híres betyár a bagoly, lesi a hurkáját.

Farkas volt a mészáros, hat ökröt levágott,
Amellé még malacot, ötvenet kirántott.
Kecske volt a szakácsné, jó gulyáshúst főzött,
Míg az ebéd elkészült, a tücsök megszökött!

# data[].attributes.body
Szarvasbogár

# data[].attributes.attachment_link.title
Szarvasbogár jár, kel, mosakszik - Stag beetle annoyed by ants

# data[].attributes.body
A tücsök a szárnyai összedörzsölésével, remegtetésével adja ki a ciripelő hangot.

# data[].attributes.attachment_link.title
Bogara..zoo Bogaras bácsival. Virágos jókedv egy vadkörtefán.

# data[].attributes.body
Reggeli harmat kelti a lepkét,
Virág a réten tárja a kelyhét.
Látja a lepke, billen a szárnya,
Virágkehelyben reggeli várja.

# data[].attributes.body
Katalinka szállj el,
Jönnek a törökök.
Sós kútba tesznek,
Onnan is kivesznek,

Kerék alá tesznek,
Onnan is kivesznek,
Ihol jönnek a törökök,
Mindjárt agyonlőnek.

JÁTÉKA:
A gyerekek körbejárnak és oldalsó középtartásban a karjaikkal repülést utánoznak.  "Sós kútba teszlek" - leguggolnak, két karjukat előre nyújtva lassan felállnak, mintha kivennék a katicát a kútból. "Kerék alá" - maguk körül lassan megfordulnak. "Ihol jönnek" - a kör közepe felé haladnak és vissza, dobbantó lépésekkel. "lőnek" - megállnak és egyszerre tapsolnak egyet.

# data[].attributes.body
Katicabogár (Gryllus Vilmos)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
MESE TV - dalok, mesék, rajzfilmek gyerekeknek

# data[].attributes.attachment_link.title
Gryllus Vilmos: Maszkabál - Katicabogár (rajzfilm, gyerekdal, gyerekeknek) | MESE TV

# data[].attributes.body
A rétek és mezők tündére egy egész hosszú tavaszéjszakán át nem hunyta le csodakék szemét. Mire hajnalodott, harmatkönnye hullott. Éppen arra osont a lábujjhegyen járó májusi szél. Megsimogatta az arcát:

— Miért búsulsz, tündérke? Elvesztettél valamit?

— Ó, dehogy! Éppen ellenkezőleg — csóválgatta fejét a tündér. — Sehogyan sem értem ezt a dolgot. Mindenkinek kiosztottam mindent a raktáramból. Hét pettyet a katicának, fonalat a póknak, csigának a kicsi házat, méheknek a virágporgyűjtő kosárkákat — mégis maradt fölöslegem. Egy parányi ezüsthegedű. Ide nézz! ... A szél bámulatában leült egy fodorka levelére.

— Micsoda hegedű! — sóhajtotta. — Ugye, kár volna tündérraktár mélyén porosodni hagyni? Csak azt nem tudom, kinek adjam? Bogárkáim szétszéledtek, pillangóim táncolni mentek. Kedves májusi szél, adj tanácsot, hogy mit tegyek!

A szél elgondolkozva fésülgette a zsenge füveket a kora hajnali napsugárban, azután így szólt:

— Meg kell keresned, hogy ki a legméltóbb erre az ajándékra! Mert ezt a hangszert csak az érdemli meg, aki bánni is tud vele. Tégy próbát, tündérke!

— Próbát?

— Azt bizony! Meglátod, jelentkező akad bőven, de igazi csak egy. A májusi szélnek igaza lett, mert alig vitték szét az aranybundás darazsak a hegedű hírét, máris zsongani kezdett a rét. Pontosan a közepén, ahol kört alkottak a százszorszépek, gyülekezni kezdett az izgatott bogárnép. Katángok szárán, gyöngyikék szirmán és a nadály nagy, bolyhos levelein annyian kapaszkodtak, hogy egy hangyatojást sem lehetett volna közéjük ejteni. De nemcsak ők futottak össze, hanem még a zsémbes hörcsög is kiállt a lakása ajtajába, a kíváncsi gyíkgyerekek pedig ráhasaltak a meleg kövekre, onnan lesték torkukban lüktető izgalommal, hagy mi lesz.

A nagy tolongásban a fürge futrinkák igyekeztek rendet tartani. Körbefutkostak és vigyáztak, nehogy valami veszekedés vagy zavar támadjon a rögtönzött mezei hangversenyteremben. Mert a rétek és mezők tündére ott állt a százszorszépkör közepén, kezében a parányi ezüsthegedűvel, és szép sorjában mindenkit magához szólított, aki a hegedűt szerette volna.

— Ki mást illetne, ha nem engem?! — kiáltott gőgösen a szarvasbogár, és utánakapott. Csakhogy hatalmas, büszke szarvai minduntalan beleakadtak a húrokba, és a finom kis hegedűvel semmit sem tudott kezdeni.

— Nem úgy kell azt csinálni! — tolta félre a hiú hőscincér. Meghajolt, mint egy művész, és nagy lendülettel akart muzsikálni, de alig húzott egyet a vonóval, lekonyult a jobb oldali bajusza. Odakapott, hogy kipödörje, nehogy közben csorba essék a szépségén. Megint meghúzta a vonót. Akkor meg a bajsza másik felét kellett megigazítania. Így azután szüntelenül csak egyet húzott, egyet pödörintett, s a nagy művészetből olyan mulatságos mutatvány kerekedétt, hogy mindenki gurult a nevetéstől, sőt a hörcsög a cincért ki is fütyülte.

— Fajankók vagytok valamennyien! — szólalt meg ekkor a kövér és szép ruhás rózsabogár.

— Tönkreteszitek ezt a drága holmit. Add nekem, tündérke, hazaviszem rózsakehely szobámba, és meglátod, úgy vigyázok rá, hogy szellő sem érinti a húrját!

— Sajnálom, te sem vagy az igazi — felelte a tündér. — Mit ér egy hegedű, ha néma?... Lássuk a következőket!

Nos, azok jöttek, egyre többen. Hanem a büszke szarvasbogár nagyon haragudott, hogy nem kapta meg a hegedűt. Sértett méltósággal indult kifelé, amikor belebotlott a tücsökbe. A tücsök éppen szerényen be akart osonni a százszorszépes körbe, és rálépett a szarvasbogár egyik lábára. A szarvasbogár ráförmedt:

— Mit keresel itt, te nagyfejű cigány? Nálad különbeket is kifütyültek! Mars ki innét!

A futrinkák tüstént odafutottak. Azt hitték, valami baj van, és a szegény tücsköt nyomban kitessékelték. Csak messziről hallgathatta, hogy mit művelnek az ügyetlenek az ezüsthegedűvel. A csiga meg sem bírta fogni, mert nem volt mivel; a póknál meg az volt a hiba, hogy azt sem tudta, melyik lábával fogja. A katicabogárnak botfüle volt. A sáska azt hitte, hogy ennivaló. A szöcske annyit ugrált vele — jaj, még majd elejti! . . A tündér mindegyikre csak a fejét csóválta. Mire alkonyodott, el is fáradt, és szomorúan bocsátotta haza az utolsó ügyetlen jelentkezőt. Ekkor egy nagy hasú béka elébe ugrott:

„Brekk-brekk, add csak nékem,

dalom vele hadd kísérjem!"

— Soha! villant haragosat a tündér szeme. — Akkor inkább törjön ízzé-porrá, szakadjon el minden húrja! Fogta az ezüsthegedűt, és a sűrű fűbe hajította. Az égen éppen akkor gyúltak ki a csillagok. Elpihent a rét, aludni ment a sok bogár. A tündérke is tenyerébe hajtotta szép fejét. Csak a tücsöknek nem jött álom a szemére. Fájó szívvel kóborolt az illatos füvek rengetegében. Hát, amint lehorgasztotta azt a kicsúfolt, nagy fejét, egyszer csak megcsillant előtte valami a holdsugárban. Uramfia! ... Az ezüsthegedű! . De milyen állapotban! Húrjai leszakadtak, oldala behorpadt. A tücsök majdnem sírva fakadt. Gyöngéden felvette, forgatta, azután kötözgetni kezdte a húrokat, és az oldalát egy, kis kaviccsal kiegyengette.

— Kipróbálom! — gondolta merészen, amikor elkészült vele, és az egész világról megfeledkezve hegedülni kezdett. Tücsökszíve minden bánatát, örömét és vágyát elmuzsikálta.

— Cip-cirip! Cip-cirip! — zengett a nóta. A rétek és mezők tündére felébredt első szendergéséből, és figyelni kez-dett. Semmi kétség, ez az ezüsthegedű hangja! De hát ki muzsikál rajta ilyen szépen? A májusi szél is felrezzent egy vadrózsabokor mélyén, és együtt indultak el, megkeresni az ismeretlen zenészt. A tücsök éppen szíveszakadtából húzta, amikor megszólalt mögötte a tündér:

— Ki játszik az én ezüsthegedűmön? Szegény tücsök úgy megijedt, alig állt meg a lábán.

— Kérem szépen. Bocsánatot kérek . . . — dadogta —, én csak megjavítottam és kipróbáltam, hogy szól-e, de most visszaadom. Ne tessék rám haragudni. Csak egy tücsök vagyok.

— Csodálatos kis hegedűs vagy! — hajolt le hozzá a tündér. — És nem kell visszaadnod a hegedűt, legyen a tiéd, örökre!

— Az enyém? — ámult el a tücsök, és valósággal beleszédült a boldogságba.

— Igen, mert te nemcsak muzsikálni tudsz rajta, hanem meg is becsülted — felelte a tündér. — Most pedig hegedülj tovább! Este még szebben szól, mint máskor. Csak az a baj, hogy ilyenkor te nem látszol.

— Dehogy baj! Úgyis nagy a fejem . — mondta szégyenlősen a tücsök, és ujjongó örömében tüstént rázendített:

„Cip-cirip, cip-cirip,

ezüsthegedűcske,

merre van, hová bújt

cigányod a fűbe?

Cip-cirip, nem baj az,

ha őt sose látod,

csak a dal tegye

még szebbé a világot!"

A májusi szél szelíden megsimogatta, a tündér pedig szebben mosolygott, mint a csillagok.

# data[].attributes.attachment_link.title
Fésűs Éva: Az ezüst hegedű - hangoskönyv

# data[].attributes.body
� „Mi változott meg?” – memóriajáték rovaros, bogaras képekkel
� „Alkoss bogarat!” – a rovarok, bogarak részeit (fej, tor, potroh) sokféleképpen, sokszínűen megrajzoljuk, majd a darabokat a gyerekek képzeletük, vagy megadott séma szerint variálhatják, kirakhatják.
� Árnyékképek keresése – a rovarok képét fekete kartonból kivágott sziluettekkel párosítjuk.
� Halmazok képzése megadott tulajdonságok alapján (kövek, műanyag játékbogarak válogatása)
� Társasjáték – a mező állatainak nagyobb méretű (A/5-ös) képeiből a földön egy társasjáték „pályáját” rakjuk ki, saját szabályokat alkotva (például csigára lépve egyszer kimaradsz, szöcskére
lépve még egyszer dobhatsz). A gyermek maga a „bábu”.

# data[].attributes.body
Se hárfája, se gitárja, mégis szól a muzsikája. (tücsök)

Odamegyek gyűjtögetni,
ahol vannak morzsák,
így marad a porszívóban
üresen a porzsák. (hangya)

Egész nyáron vígan él,
cirip, cirip, így zenél. (tücsök)

Hét a pettyem,
bogár vagyok.
Ugye szeretsz engem?
Ha énekelsz,
meglebbentem
pipacspiros ingem. (katica)

A füledbe zizegek,
meg is csíplek, ha lehet. (szúnyog)

Szépnek tart felnőtt és
gyerek,
pedig csúf hernyóból
kelek. (lepke)

Tarka, de nem virág,
szárnya van, nem madár,
álló napon a rét fölött száll. (lepke)

Icipici repülő,
Vizek fölött, bokrok között
Szita szárnyakon röpködő.
(szitakötő)

Nem csicsergő - zúgó
madár,
mindenféle szemétre száll,
hat fekete póklábával,
királynak is fejére száll. (légy)

Rügyet, falevelet rágok,
négyévenként kárt
csinálok. (cserebogár)

Icipici lámpa
világít az éjben,
Úgy repül, mint a levél
a szélben. (szentjánosbogár)

Icike-picike,
Ugrik, mint a fityfene. (Bolha)

Icipici lánynak pettyes a ruhája,
Kezedre ül, elszáll,
S csak bámulsz utána.
(Katicabogár)

Füvek sűrűjében barna zenész csücsül,
S lábával hegedül…
Cirr-cirr.. száll a nóta,
Kora reggel óta. (Tücsök)

Fűszálak közt zöld bogár,
Meglapulva egyre vár.
Ha a fűszál megrezzen,
Nagyot ugrik, elrebben. (Szöcske)

# data[].attributes.body
Futás – ahányat tapsolunk, annyi „méhecskének” kell összekapaszkodva leguggolnia.

# data[].attributes.body
Olyan régen élnek itt a földünkön, hogy már a  dinoszauruszok előtt is megjelentek hatalmas rovar szerű lények (akkorák voltak, mint ti gyerekek!).
Képzeljétek el mára már olyan sokan vannak, hogy az összes ismert állatfajoknak több mint a fele rovar.
A legtöbbjük szárazföldön él, de megtalálhatóak a tengerekben is.
Hogy miről lehet őket felismerni? Három pár, tehát hat lábuk van. Vannak rovarok amiknek futó (hangya), vannak amiknek ugró (szöcske) és vannak amelyeknek úszó lábuk  van (hátonúszó poloska).
A fejükön két érzékelő csáp található melyet tapogatásra és szaglásra (érzékelésre) használnak. A szájukat változatosan használják. A csótányok például rágásra, a poloskák szúrásra és szívásra, a lepkék szívásra, a méhek pedig nyalogatásra használják.
Vannak szárnyatlan rovarok, mint például a tetű és a bolha, de a  rovarok legtöbbje szárnyas, mint a lepke, a katica, vagy a darázs. Általában 2 pár (4 darab) szárnyuk van. A bogaraknak ebből egy pár (2 darab) kemény szárny (pl. a katicának).

Mottó:

Minden bogár rovar, de nem minden rovar bogár!