# data[].attributes.headline
Вихованці гуртка «Природа рідного краю» і їх вірні друзі, для яких вони тепер мають більше часу, аби побути разом. 

# data[].attributes.subject
Вихованці гуртка «Природа рідного краю» і їх вірні друзі, для яких вони тепер мають більше часу, аби побути разом. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наташа Тимко

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерство охорони здоров'я України

# data[].attributes.attachment_link.title
Що робити дітям щоб не захворіти на коронавірус (covid-19). Засоби профілактики

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерство охорони здоров'я України

# data[].attributes.attachment_link.title
Як захиститися від коронавірусу. Перевірени способи уберегтися від covid-19

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Гордєєва

# data[].attributes.attachment_link.title
🌱 Первоцвіти України: Бережіть перші квіти весни! 🌸 Екологічна акція (НУШ)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Клебан-Бик регіональний ландшафтний парк

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок № 1 "Первоцвіти"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Клебан-Бик регіональний ландшафтний парк

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №2 "Первоцвіти"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Игорь Свиридов

# data[].attributes.attachment_link.title
Природа Донбасса

# data[].attributes.attachment_link.title
У подножья меловой горы  Райгородок, Донецкая область,Украина

# data[].attributes.attachment_link.title
Горы и водопады Донбасса.avi

# data[].attributes.attachment_link.title
Как прорастить семена фасоли и пшеницы - проект для детей

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наташа Тимко

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Оксана Яковенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Культурні рослини

# data[].attributes.body
Завдання

# data[].attributes.attachment_link.title
Культурні чи дикорослі рослини. До якої групи належать рослини?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сільськогосподарські культури - культурні рослини, що вирощуються з метою забезпечення людства продуктами харчування, виробництва сировини для окремих галузей промисловості і кормів для сільськогосподарських тварин.

За призначенням умовно поділяються на:

Сільськогосподарські культури, вирощувані в зонах зрошувального землеробства, найбільш пристосовані до умов пустелі - це фінікова пальма, ячмінь, бавовник, пшениця.

Пустыни / Бабаев А. Г., Зонн И. С., Дроздов Н. Н., Фрейкин З. Г. Отв. ред. Э. М. Мурзаев. - М.: Мысль, 1986. - 318 с., карт., схем., граф. - (Природа мира). (с.:23)

Географический энциклопедический словарь. Москва. "Советская энциклопедия". 1988. стор. 274 (рос.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Сільськогосподарські культури

# data[].attributes.attachment_link.description
Сільськогосподарські культури - культурні рослини, що вирощуються з метою забезпечення людства продуктами харчування, виробництва сировини для окремих галузей промисловості і кормів для сільськогосподарських тварин. За призначенням умовно поділяються на: Сільськогосподарські культури, вирощувані в зонах зрошувального землеробства, найбільш пристосовані до умов пустелі - це фінікова пальма, ячмінь, бавовник, пшениця. Пустыни / Бабаев А.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Влітку і до кінця осені походи в ліс популярні як ніколи. Та тільки чи знаєте ви, як поводити себе у лісі, щоб не завдати шкоди природі і не заблукати? Ці правила поведінки в лісі корисно знати всім.
Засмічення території
* Ні в якому разі не залишайте в лісі сміття, яке не розкладається, - пластик, гуму, одноразовий посуд, бляшанки від консервів, скло. Все це зберіть в пакет і вивезіть в найближчий сміттєвий бак.
Розведення вогнищ в невідведених для цього місцях
* Ніколи не розводьте вогнище поблизу дерев і на сухій траві. Збирайте для багаття тільки сухі гілки. Вони горять швидше, і лісу не буде від цього шкоди.
Пошкодження дерев, кущів, зривання квітів, збір лікарських рослин
* Не вирізайте на деревах надписи, наприклад "Тут був я". Це може призвести до всихання дерева, заселення його паразитами.

* Не ламайте гілок дерев та кущів. Це заважає рослинам жити.

* Не зривайте лісових квітів, особливо рідкісних первоцвітів - це порушення закону. Хай гарні рослини залишаються в природі!

* Не виривайте рослини з корінням.

* Їстівні гриби зрізуйте обережно, щоб не пошкодити грибницю, не руйнуйте мохового килима.

* Не знищуйте неїстівних грибів! Для лісових мешканців - це ліки і джерело харчування.
Пошкодження об'єктів природи
* Не руйнуйте мурашників - вони лісові санітари.
Полювання на тварин, руйнування гнізд птахів
* Не ловіть диких тварин і не забирайте їх додому. В неволі тварини жити не зможуть і загинуть.

* Не руйнуйте пташиних гнізд.

* Не беріть у руки пташині яйця, пташенят, звірят: людський запах відлякує дорослих диких тварин, позбавляє малят батьківської опіки, вони стають легкою здобиччю для хижаків.

* Не чіпайте плазунів. Вони - невід'ємна , важлива частина лісового середовища.

* Не чіпайте змій. Вони можуть становити загрозу для вашого життя. Краще обійдіть їх стороною.
Пам'ятка для грибників При зборі грибів, навіть при наявності деяких знань і досвіду, завжди необхідно дотримуватись основних правил.
* Збирайте в лісі тільки ті гриби, про які ви точно знаєте, що вони їстівні. Якщо сумніваєтеся в тому, що гриб їстівний, краще взагалі не рвіть його. Одна єдина бліда поганка, що попалася разом з іншими сто грибами, може отруїти на смерть.

* Ніколи не збирайте і не їжте гриби переспілі, червиві і зіпсовані.

* Не їжте гриби в сирому вигляді.

* Не збирайте гриби поблизу шосейних доріг, промислових підприємств та залізничних шляхів. Також не варто брати гриби, що ростуть на полях і місцях, де для обробки грунту застосовувалися отрутохімікати. Гриби як губка вбирають все забруднення з повітря і грунту.

* Не збирайте гриби в оцинковані відра, там вони швидко окислюються. За грибами треба ходити з кошиком з лози або тарою з пластмаси. Не можна збирати гриби і в целофанові пакети, там вони дуже швидко псуються через нестачу повітря.

* Не збирайте гриби в спекотну погоду і відразу після неї. Висока температура повітря сприяє збільшенню отруйних властивостей грибів і провокує їх швидке старіння.

Принесені додому гриби повинні бути в той же день розібрані по окремих видах і знову ретельно переглянуті. Усі сумнівні, а також переспілі, в'ялі гриби потрібно, не шкодуючи, викинути. Нижню частину ніжки забруднену землею, зрізують, а гриби ретельно очищають від піску і сміття. У деяких грибів (маслюки) знімають з капелюшка плівку, покриту слизом. Гриби повинні бути в день збору чи не пізніше наступного ранку піддані кулінарній обробці.
При перших ознаках отруєння необхідно терміново звертатися за медичною допомогою. Клінічна картина отруєння грибами характеризується швидким початком захворювання - від 20 хвилин до 2 годин від часу вживання з явищами дискомфорту в животі, посиленого слюновиділення, нудоти, блювання, проносу. В тяжких випадках виникає порушення свідомості, марення, галлюцинації, судоми. По-перше, слід правильно одягнутися для походу в ліс за ягодами.
Форма одягу повинна бути такою:

* футболка або сорочка з довгими рукавами;

* головний убір, який буде щільно прилягати до голови (бажано світлих відтінків).
Якщо у вас висока чутливість до укусів бджіл чи ос, обов'язково візьміть із собою антигістамінний засіб. Вирушаючи в ліс, приготуйте правильний посуд для збору ягід.
Для цих цілей краще всього підійде пластикова пляшка зі зрізаним горлечком. Протягніть через неї шнурок і повісьте на шию, вона досить легка і руки будуть вільні. Також може згодитися пластмасове відерце з кришкою, його можна використовувати як стілець, адже збирати ягоди зручніше сидячи. Збирайте лісові дари в пляшку і пересипайте у відро.
Дотримуйтеся обережності при збиранні ягід, адже в лісі ростуть не тільки корисні і їстівні, але й отруйні. Якщо ви заблукали в лісі Головне правило - зберігайте спокій та уникайте паніки.
* Гукайте, якщо до вас хтось відзивається, йдіть на місце звукового сигналу. Прислухайтеся.

* Якщо ви не чуєте відгуків, негайно зупиніться й пригадайте, як дістатися того місця, звідки починається знайомий шлях.

* Пригадайте останню прикмету на знайомій частині шляху й постарайтеся простежити до неї дорогу.

Якщо це не вдається, пригадайте знайомі орієнтири.

При відсутності знайомих орієнтирів, стежок і доріг виходьте "на воду"- униз за течією. Струмок виведе до ріки, ріка - до людей.
Існує багато способів визначення сторін горизонту:
* за допомогою компаса: стрілка компаса завжди показує напрям на північ;

* за положенням Сонця: в основі приблизного визначення лежить врахування часу.
При цьому виходить з того, що у північній півкулі сонце приблизно знаходиться: о 7 годині - на сході, напрям тіні показує на захід: о 13 годині - на півдні, тіні від предметів найкоротші, і їх напрям завжди показує на північ;
* за сонцем та годинником - тримайте годинник у горизонтальному положенні, поверніть його так, щоб годинникова стрілка була направлена на сонце. Пряма, що ділить кут навпіл між годинниковою (малою) стрілкою та напрямом від центру годинника на цифру "1" циферблата покаже напрямок на південь.
Існують і менш точні прикмети, що дозволяють вибрати вірний напрямок.
* Мурашники завжди розташовуються з південного боку дерева, пенька або куща.

* Кора більшості дерев з північної сторони грубша, іноді покрита мохом, якщо мох росте по всьому стовбуру, його найбільше з північної сторони, особливо поблизу коріння.

* Річні кільця на пні спиляного дерева розташовані нерівномірно - з південного боку вони звичайно товщі.
Головне у будь-якій ситуації - зберігати спокій, уникати паніки й пам'ятати про те, що ніякий кошик найкращих грибів не вартий вашого життя та здоров'я.

# data[].attributes.attachment_link.title
Правила поведінки

# data[].attributes.attachment_link.description
Влітку і до кінця осені походи в ліс популярні як ніколи. Та тільки чи знаєте ви, як поводити себе у лісі, щоб не завдати шкоди природі і не заблукати? Ці правила поведінки в лісі корисно знати всім. Засмічення території * Ні в якому разі не залишайте в лісі сміття, яке не розкладається, - пластик, гуму, одноразовий посуд, бляшанки від консервів, скло.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наташа Тимко

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Що ж це таке - гриби? Навіть сьогодні, при тому розвитку, який отримала біологічна наука, вчені все ще не прийшли до спільної думки про те, куди відносяться гриби - до рослин або тварин. "Мабуть, гриби представляють собою самостійне царство природи, що виникло незалежно від рослин і тварин". Ці слова написані ще в 1985 р провідними вченими-мікології М. Горленко, Л. Гарибова і іншими в книзі "Все про гриби".

Грибів на землі - безліч. Зараз їх налічується близько 100 тисяч видів, але багато вчених вважають, що їх значно більше; може бути 250-300 тисяч. Маються на увазі не тільки і не стільки гриби, які ми збираємо: їх всього близько 200 видів, а вживаються в їжу не більше 40, а місцями і зовсім - 15-20. Грибне різноманіття створюють мікроскопічні гриби. Адже гриби - це і шовковиста павутинна цвіль на хлібі, і великі нарости на стовбурі дерева, і лишай на тілі тварини, і товста студенистая маса бурого кольору, плаваюча в банці (чайний гриб).

Шапинкові гриби

Про гриби, які ми зараз називаємо шапинковими і про які, власне, і піде мова люди знали давним-давно. У IV столітті до н. е. давньогрецький вчений Теофраст, учень і друг Аристотеля, в своїх працях згадував про такі гриби, як печериці, трюфелі, сморчки. Через п'ять століть, в I столітті нашої ери, римський вчений-натураліст Пліній Старший зарахував до грибів також і трутовики, які з'являються, на стовбурах живих дерев і пнях. Він же першим спробував розділити їх на їстівні та отруйні.

Шапинкові гриби складаються з плодового тіла і грибниці. Грибниця зазвичай знаходиться в землі або гнилій деревині і складається з довгих тонких переплетених між собою ниток - гіфів.

Різні цікаві види шапинкових грибів

Бувають і казкового вигляду гриби, гриби-квіти. На півдні Сибіру, ​​в Казахстані і в Приморському краї зустрічається дактіофора здвоєна, що носить романтичну назву "дама під вуаллю". Дактіофора і веселка звичайна застосовуються в народній медицині під назвою "земляне масло" як засіб проти ревматизму.

Особливо вражає світ грибів-кольорів в тропічних лісах, де вони бувають самого неймовірного забарвлення і найхимерніших форм, проте ми зупинимо свою увагу на самих звичайних грибах, які зустрічаються в наших лісах і за якими ми полюємо.

Їстівні і небезпечні гриби

Всі гриби, по можливості їх використання людиною в їжу, підрозділяються на чотири групи.

Перша група - їстівні гриби, які можуть бути використані в їжу без попереднього відварювання і вимочування. Це: білий гриб, підберезник, підосичники, маслюк, моховик, печериця, опеньок, рижик, лисичка, глива, однобочка степова і деякі інші.

Друга група - умовно-їстівні (або умовно-небезпечні) гриби. Перед приготуванням в їжу гриби цієї групи потрібно попередньо обробити: проварити або добре вимочити. Дубовик, синяк, сморчок, та ін. необхідно проварити, відвар злити, після чого гриби промити.

Третя група - небезпечні гриби. До них відносяться червоний і паітерний мухомори, несправжні опеньки, жовчний гриб, порхавка, рядовка тигрова, печериці темночешуйчасті, сатанинський гриб і сморчок. При використанні їх в їжу іноді трапляються смертельні випадки, але зазвичай все обходиться розладом шлунка, підвищенням температури тіла і т.д.

Четверта група - отруйні, або смертельно небезпечні гриби. Сюди входить, в першу чергу, бліда поганка. Дуже небезпечні мухомор поганковідний, мухомор білий, мухомор смердючий, строчок.

Харчова цінність грибів

Харчова цінність грибів не рівнозначна. Б. П. Васильків пропонує розділити їх на чотири категорії. До першої, найбільш цінною, він відніс білі гриби, рижики і грузді. До другої відносяться підберезник, дубовик, маслюки, підосичники, волнушка, білявка, печериці, груздь сухий, груздь осиковий. До третьої - моховик зелений, валуй, чорний груздь, сироїжка, опеньок, лисичка, сморчок. До четвертої - моховик строкатий, луговий опеньок, глива, парасолька, помилкова лисичка, мокруха, поплавок жовто-коричневий, рядовка, трутовик, їжовик, рогатик, дощовик, головач, мухомор рожевий. У той же час багато хто з грибів, віднесених до четвертої групи, мають відмінні смакові якості, наприклад, глива, опеньок літній та деякі інші.

Як росте гриб

Коли пройдуть сильні дощі і сонечко пропарить грунт, міцелій пробуджується, починаючи зав'язувати вузлики заповітних капелюшків. Відсидівши своє приховано в землі, вони з'являються дійсно якось раптом уже готовими кандидатами в кошик. При гарній вологості і помірній температурі гриби виростають до середніх розмірів за 3-6 днів. У добу вони ростуть на 2-3 см у висоту, у вазі додають до 40 грамів. Живе гриб в середньому декаду. Багато ростуть цілими сім'ями.

Як тільки настає тепла погода і в грунті достатньо вологи - гриби (плодові тіла) ростуть. Немає цих умов - і гриби рости не будуть. Якщо грибницю не руйнувати, то на одному і тому ж місці можна збирати гриби кілька років.

Міцелій багатьох шапинкових грибів живе на коренях деревних порід, рідше на кореневих закінченнях трав'янистих рослин, утворюючи мікоризу, або грібокорень. Таке співжиття взаємно вигідно, так як корені трав і дерев отримують від грибниці мінеральні речовини, а грибниця від дерева - органічні. Є деревні породи (наприклад, дуб), які краще розвиваються, якщо в грунті є міцелій.

Будова гриба

Капелюшок гриба зверху покритий шкірочкою, яка оберігає плодове тіло від несприятливих метеорологічних умов, висихання. Нижня частина капелюшка влаштована по-різному. У губчастих (трубчастих) грибів вона складається з безлічі зрощених між собою трубочок, у пластинчастих - з пластинок. Спори у трубчастих грибів утворюються на внутрішніх стінках трубочок, у пластинчастих - на пластинках, у зморшкових - в зморшках, розташованих на поверхні плодового тіла, а у дощовиків - всередині плодових тіл.

# data[].attributes.attachment_link.title
Все про гриби: що це таке?

# data[].attributes.attachment_link.description
Що ж це таке - гриби? Навіть сьогодні, при тому розвитку, який отримала біологічна наука, вчені все ще не прийшли до спільної думки про те, куди відносяться гриби - до рослин або тварин. "Мабуть, гриби представляють собою самостійне царство природи, що виникло незалежно від рослин і тварин".

# data[].attributes.attachment_link.title
Гриби. Їстівні та отруйні гриби. Відеопрезентація

# data[].attributes.headline
Тема. Практична робота. Закладання та проведення дослідів відповідно до тематики дослідницької роботи. Ведення щоденника дослідницької роботи.  Опрацювати матеріал.

# data[].attributes.subject
Тема. Практична робота. Закладання та проведення дослідів відповідно до тематики дослідницької роботи. Ведення щоденника дослідницької роботи.  Опрацювати матеріал.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
MAMABOOK - найкращий український сайт для батьків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Гербарій - дуже корисне практичне заняття для дітей, особливо школярів. Вміти систематизувати інформацію, знання з ботаніки, кропітка робота, наполегливість - ось той мінімум, які дитина отримує при роботі над гербарієм, пише сайт womanbook.com.ua

Провести шкільні канікули можна з користю для дитини - допомогти їй отримати нові знання у ці-кавій формі, а також підказати, як правильно зробити гербарій для школи. Якщо дитина буде самостійно виконувати це завдання, то вони їй може здатись нудним і непотрібним. Тут допомога батьків дуже необхідна. Ви будете спілкуватись з дитиною, разом збирати рослини та разом вчитись чомусь новому. А ми дамо поради, як правильно зібрати та зробити гербарій.

Що таке гербарій
Для початку, нагадаємо, що таке гербарій. Це альбом із засушеними рослинами. Більш прості гербарії передбачають просо вклеювання зібраних рослин на сторінка. А от складні та цікаві гербарії це як енциклопедія, створені та проілюстрована власноруч. Гербарій можна систематизувати. Наприклад, збирати лише рослини одного виду - польові квіти, лісові рослини, городні рослини, зібрані в садку.

У складному гербарії йде деталізована інформація. По-перше, всі рослини збираються і подаються за одним принципом: наприклад, до кожної рослини подається квітка, листя та насінина. Також вручну дитиною пишеться опис - назва рослини, місце зростання, рід та родина, тривалість життя, умови зростання, період цвітіння та плодоносіння тощо.

Збираємо рослини на гербарій
Для збору рослин потрібно підготувати ємності, які дозволять транспортувати їх, не пошкоджуючи зібрані екземпляри. Візьміть відерце або великі пакети з кліпсами, які використовуються для харчових продуктів.

Якщо рослина невелика, то її зрізають під корінь ножицями. Акуратно покладіть в ємність. Ви по-винні зберегти максимально природній вигляд рослини. Наприклад, кущик суниць. Якщо стебла зігнуті - не вирівнювати їх, а сушити в такому ж вигляді. Не зрізати сухі стебла чи діряві, пошкоджені листочки. Покажіть природний вигляд екземпляра. Якщо в гербарії плануєте включити лише дерева, то окремо в файли збирайте з кожного екземпляра листя, насінини, суцвіття. Все відразу сортуйте та підписуйте під час збору, аби вдома не довелось ломати голову, на якій рослині ви це зрізали.

Намагайтесь не збирати екземпляри хаотично, спонтанно. Заздалегідь сплануйте вдома список рослин, які вас цікавлять. Разом з дитиною вивчіть їх на фото, дізнайтесь, де вони ростуть. Тоді під час пошуку дитина сама зможе виконати більшу частину роботу і буде володіти необхідними знаннями.

Як сушити рослини для гербарія
Відібрані частини рослин потрібно перекласти сухими аркушами або сторінками з газети, журналу. Зверху покласти прес - книжки, наприклад. Кожні 2 дні вам варто перевіряти, як сохнуть рослини. Якщо газетні сторінки вологі, рослини потрібно перекласти новими сухими аркушами. Якщо цього не зробити, то рослини зіпсуються, поцвітуть, буду загнивати. Рослини сохнуть тривалий період, залежить від розмірів - від тижня до трьох.

Оформлення гербарія
Приступайте до зборки гербарія. Спочатку приклейте рослини до аркушів. Краще взяти чистий аль-бом для малювання - і на його сторінках розміщувати по 1 рослині, залишити місце на сторінці для опису. Рослину можна приклеїти ПВА, а також можна скріплювати прозорим скотчем. Рослина повинна бути витягнутою, не зморщуватись. Також можна покрити плотною прозорою плівкою, якою покривають фото в фотоальбомах. Також дитина повинна самостійно написати короткий опис до кожної рослинки.

Варто час від часу переглядати ваш готовий гербарій, щоб дитина оновлювала в пам'яті нову інформацію. І до школи вона прийде з новими знаннями. Дуже важливо, аби дитина приймала участь у створенні гербарія і отримувала навики, а в школі змогла зробити розгорнуту доповідь.

На фото : ручка-ліхтарик з написом "Улюблений син" - світиться під час письма (Інтернет-магазин Tovarik.com.ua)

# data[].attributes.attachment_link.title
Як збирати та оформлювати шкільний гербарій - MAMABOOK - найкращий український сайт для батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Гербарій - дуже корисне практичне заняття для дітей, особливо школярів. Вміти систематизувати інформацію, знання з ботаніки, кропітка робота, наполегливість - ось той мінімум, які дитина отримує при роботі над гербарієм, пише сайт womanbook.com.ua Провести шкільні канікули можна з користю для дитини - допомогти їй отримати нові знання у ці-кавій формі, а також підказати, як правильно зробити гербарій для школи.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Гербáрій ( лат. herbarium, herbarius , від herba - "трава, рослина"; в перекладі означає "травник"; у буквальному перекладі "стосовна до трав (книга)"), тра́вник - колекція спеціально зібраних засушених рослин, призначених для наукової обробки, навчання, або установи, що зберігають колекції засушених рослин і ведуть їх наукову обробку.

Гербарії дають можливість вивчати рослини, зберігати рідкісні екземпляри, які знаходять мандрівники в різних країнах.

Однією з основних функцій гербарію як наукової установи, на відміну від музею, є обмін гербарними зразками з метою забезпечення максимального представлення фіто- і мікорізноманітності в його фондах. У практиці гербарної справи існують такі способи накопичення матеріалів у колекціях: цілеспрямований збір зразків у природі під час експедицій, обмін дублетами між гербарними установами та отримання гербарних матеріалів як дарунка від приватних осіб.

Жодна наукова ботанічна установа не може обійтися без гербарію. Ні малюнок, ні фотографії не можуть дати кращого уявлення про рослину, ніж сама добре засушена рослина.

З давніх часів любителі квітів та ботаніки, які вивчають рослини, замислювалися над питанням, як зберігати квітучі рослини на тривалий термін. І лише чотириста років тому Лука Гіні, професор в Болоньї ( Італія), винайшов гербарій.

Один з найбільших в світі гербаріїв - понад 5 млн листів - знаходиться в Ботанічному інституті ім. В. Л. Комарова АН СРСР ( Ленінград), і складається з п'яти мільйонів гербарних листів. В ньому зберігаються старовинні гербарії; гербарій Енса, лікаря імператриці Єлизавети, зібраний понад двісті років тому. Кожен лист його окантований фарбою із золотою смугою і має обкладинку з строкатими малюнками. На аркушах виписані цитати із книг, в яких описано цю рослину.

Там же зберігається гербарій лейб-медика Петра Першого - Арескіна. На аркушах цього гербарію нижня частина стебел прикрита накладками, вирізаними з червоного паперу у вигляді ваз.

Особливий інтерес представляє гербарій, складений з сухих рослин, знайдених при розкопках гробниці єгипетського фараона Рамзеса Другого, чудово збереглися, попри те, що з моменту їх цвітіння минуло три тисячі років. Серед них легко розглянути єгипетський мак, волошка, верба. На одному аркуші засушені гірлянда квіток лотоса.

Московський державний університет налічує понад 600 тис. аркушів в його гербарію.

Основний Гербарій флори Середньої Азії зберігається в Середньоазіатському державному університеті ( Ташкент).

Великі за кількістю Гербарії є в Києві (близько 900 тис. листів), Тбілісі, Томську.

Найбільші Гербарії за межами колишнього СРСР є в Празі, Лондоні (гербарій Ліннея), в К'ю (близько 6,5 млн), Женеві (гербарії Декандоля і Буасьє - 4 млн), Парижі (6 млн, зокрема 1 млн листів спорових рослин), Вашингтоні, Відні.

Одним з найбільш захоплених гербаристів був відомий французький філософ і педагог Жан-Жак Руссо.

"Той, чий погляд відкритий для принад рослинного світу, не потребує численних книг, щоб зрозуміти їх красу; одна лише книга вимагає невпинного вивчення - це книга природи", - писав він.

Руссо написав спеціальне і в той же час поетичне керівництво по збору рослин - "Початкові листи з ботаніки" ("Lett res elementaires sur la botanique").

"Усі враження різних місцевостей і предметів, які я відчув під час своїх ботанічних поневіряннь, всі ідеї, викликані ними, - все це з колишньою силою воскресає в душі моїй при погляді на рослини, зібрані в тих місцях. Я більше не побачу їх, ці чудові ландшафти, ці ліси, озера, чагарники, ці скелі, ці гори, вид яких колись хвилював моє серце. Але мені достатньо розкрити гербарій, і все знову переді мною. Цей гербарій якби щоденник моїх мандрів, - з ним я ніби знову проробляю їх з новою насолодою. Тоді знову встають в моїй уяві картини, що колись полонили мене: луки, ліси, озера, усамітнення і перш за все мир і спокій, які я відчував серед них".

Для гербарного зразка потрібно: наявність (у трав'янистих видів) підземних органів, належна збереженість рослин, визначені розміри і етикетка (місце знаходження, місце поширення, час збору, прізвище колекціонера).

Коріння рослин часто проникають в глибокі шари ґрунту, утворюючи дрібні розгалуження Тому їх збирають так, щоб чітко було видно основні риси будови кореневої системи у викопаної для гербарію рослини. Викопані рослини мають бути збереженими у свіжому вигляді до моменту укладки їх в гербарний папір. Найкращим є вкладати рослини відразу ж на місці в гербарні аркуші, для чого необхідно мати з собою папку або прес з достатньою кількістю гербарного паперу. Папка в найбільш простому випадку являє собою два картони 48х32 см, з'єднаних між собою продітою через розрізи тасьмою, чотири кінці якої можуть попарно зав'язуватись. Гербарним папером може служити будь-який непроклеєний папір: газетний, обгорточний, промокальний.

Пошкоджені рослини не збирають, оскільки паразитуючі грибки чи комахи зумовлюють деформацію рослини. Збору підлягають не ушкоджені рослини, якщо тільки метою не є створення спеціального гербарію для вивчення паразитичних грибів або викликаних комахами захворювань рослин ( галів). Збирати краще в суху погоду, оскільки тоді рослини швидше висихають.

Слід робити гербарій з великих листів щільного паперу розміром 35x25 або 30x20 сантиметрів.

Рослину для гербарію викопують у квітучому стані разом з коренем і кладуть її між листами газетного паперу під прес (сплющують). У перші дні рослини перекладають, розправляючи їх і підміняючи вологий папір сухим. Іноді рослини, покладені між листами, пропрасовують гарячою праскою.

Найголовнішим прибором, який застосовують для сушки рослин, є ботанічний прес. В найпростішому випадку він складається з двох дерев'яних рамок, на яких натягнута металічна сітка. Розмір ботанічного преса має бути дещо більшим гербарного аркуша. Пачка з рослинами закладається між двома решітками і сильно стягується мотузкою або ременями. Оскільки рослини при висушуванні віддають багато вологи, то між окремими гербарними аркушами поміщують гербарну прокладку (наприклад, нещільних і доволі товстих сукон). Момент закінчення сушіння легко встановлюється за такими ознаками: суха рослина не вигинається і робиться ламкою, при прикладанні до губ вона здається теплою (ще недосохша рослина, яка містить вологу, здається холодною). При сушінні на сонці рослини псуються (чорніють).

Висушену рослину наклеюють клейстером на аркуш паперу (стебла приклеюють тонкими смужками паперу) і роблять надпис: назва рослини (українську і латинську - наукову), родина, до якої вона належить, де, коли і ким знайдено і ін.

Звичайний гербарій дає повне уявлення про загальний вигляд рослини, але не дає повного уявлення про будову рослини, -- тому поряд з ними виготовляють такі гербарії, які дозволяють детальніше вивчити рослину і її будову. На висохлій рослині важко розглянути будову квітки, стебла або плода. Тому засушують не тільки цілу рослину, але і окремі її частини: зрізи стебла, кореня, плоду, чашолистки, пелюстки, тичинки і маточку.

Будову плодів представляють у вигляді зрізів. Недозрілий плід томату, бобу, огірка, невелике яблуко розрізають навпіл і безпечною бритвою роблять тонкий зріз. Такі зрізи роблять з двох однакових плодів: один поперечний, інший поздовжній. Щоб соковиті зрізи не зіщулилися при засушуванні, їх накладають на попередньо проклеєний і висушений папір. Для проклейки використовують розчин желатину, столярного клею, вишневий клей або клейстеру. Зріз плода виділить сік і приклеїться до паперу. Папір зі зрізами кладуть під прес. Коли зріз висохне, папір навколо нього обрізають і зріз наклеюють на гербарний аркуш. Таким же чином роблять зрізи (поперечний і поздовжній) як стебел, так і коренеплодів ( моркви, ріпи, буряка, редиски). В інших випадках окремі частини рослини (чашолистки, пелюстки, тичинки, маточку, зрізи стебла, кореня, плода) засушують між листками промокального паперу в книжці, і після цього наклеюють на гербарний аркуш поряд з цілою рослиною. Наклеюють рядами: чашелистки, пелюстки, тичинки, маточку, або кругами, як діаграму квітки. Частини квітки обводять рамкою і в деяких випадках прикривають підклеєним з однієї сторони аркушем паперу або целофану.

Інколи, на окремих аркушах гербарію виконують всі стадії розвитку квітки і плоду, з розрізом квіткового бутона, квітки і плодів у різних фазах розвитку. При складанні гербарію деревних рослин беруть гілочки з листям, квіти, плоди, насіння, шматочок кори і тонкі (поперечний і поздовжній) зрізи невеликого стволика. У хвойних дерев роблять тонкий поздовжній зріз середини шишки.

Соняшник однорічний ( лат. Helianthus Annuus ) на аркуші гербарію

Діоскорид (найелементарніші ілюстрації), Х ст.

Сторінки гербарію Діоскорида "De Materia Medica" XIV ст. Арабська копія опису цілющих властивостей рослин

Значний інтерес становить засушування рослин при збереженні їх форми (без сплющування під пресом). Найбільший інтерес представляє збереження форми квіток.

У високу коробку, насипають на дно чистого сухого дрібного піску ( простерилізованого прожарюванням). Встромлюють корінь або стебло рослини в пісок і обережно засипають піском всю рослину так, щоб пісок проник в усі заглиблення. Коробку з рослиною, засипаною піском, поміщують на сонці або в теплому місці (на піч). Через добу-дві рослина висохне. Щоб не пошкодити тонких пелюсток квіток, роблять у дні коробки невеликий отвір, через який поступово висипають пісок.

М'яким пензликом струшують піщинки, приклеюють стеблинку до підставки (на пробку з підклеєним шматком картону) і накривають від пилу скляним ковпачком (баночкою, або скляним ковпачком від перегорілої електричної лампочки і тд.).

Сухі квіти краще не ставити на яскраве світло, так як вони швидко вигорають.

Засушивши різні польові квіти, можна потім скласти з них букет.

Суцвіття складноцвітих і особливо головки з плодами, що здуваються, перед засушуванням слід проклеїти слабким розчином столярного клею. Тонким пензликом злегка змочують основу квіточок, які відстають пелюсток і плодики.

Щоб вберегти від осипання хвою, гілки хвойних дерев перед засушуванням опускають на п'ять хвилин у гарячу роду з невеликою кількістю столярного клею.

З рослин можна зробити скелети. Старі коріння редису, редьки, ріпи, що дали стебла з квітками, кладуть в банку з водою. Коли вода почне неприємно пахнути, її змінюють. Через кілька днів м'якоть кореня згниє. Гниль відмивають і очищають щіткою. Таким чином одержують скелет кореня. Цим способом можна отримати скелет стебла кукурудзи або загиблого кактуса.

Дуже гарні й різноманітні скелети у листя. Опале листя восени тримають у воді до згнивання м'якоті. Потім їх промивають і висушують. Залишки м'якоті вибивають щіткою.

Деякі плоди також дають скелети; прикладом може служити плід люфи, яку використовують як мочалки в лазні.

Для об'ємного засушування гілок з листям ( дуб, барбарис, чорноплідна горобина) використовують розбавлений гліцерин (1 частина гліцерину та 2 частини теплої води). Очищені й розщеплені кінці свіжих гілок (зрізати їх ліпше наприкінці літа) неглибоко занурюють у банку з розчином на місяць, раз на тиждень поновлюючи зріз. За цей час вони стануть темнішого кольору з матовим полиском. Після такої обробки рослини не втрачатимуть еластичності протягом кількох років.

Завданням природничомузейних баз даних є накопичення, зберігання та оперативний пошук інформації про окремі натуралії, колекції і науково-допоміжні матеріали. Інформація про музейні пам'ятки природи, занесена в бази даних, служить фактичним матеріалом для наукових досліджень, у тому числі ведення науково-природничого моніторингу, дозволяє визначати повноту і репрезентативність музейних колекцій, що становить основу складання програм і планів їх комплектування, використовується для побудови постійних і тимчасових музейних експозицій (стаціонарних і пересувних виставок), публікації каталогів та у різноманітних Інтернет-проектах.

Багато університетів, музеїв та ботанічних садів підтримують гербарії. Також гербарії виявилося дуже корисним як джерела рослинних ДНК для використання у систематиці та молекулярній філогенетиці.

Усі гербарії світу незалежно від їх відомчої приналежності реєструються в міжнародній базі даних "The Index Herbariorum". Їм присвоюється акронім - унікальний буквений код, складений з однієї - шести букв англійського алфавіту (наприклад, K, MW, MHA, SYKO). Скорочені назви гербаріїв використовуються як універсальні посилання на місце зберігання гербарних зразків, цитованих в ботанічних наукових працях. У "Індексі" на 2013 рік налічується 3293 гербаріїв з 168 країн, в яких працює більш як 10 тисяч ботаніків.

Гербарій Інституту ботаніки ім. М. Г. Холодного НАН України (Національний гербарій України, KW) - найбільша гербарна колекція нашої держави і друга після Гербарію Ботанічного інституту ім. В. Л. Комарова РАН (LE) на теренах Східної Європи. Його фонди налічують понад 2 млн одиниць зберігання.

Каталог гербарію Стефана Мацка та Йозефа Панека / Олешко В.В., Савчук Л.А., Андрєєва Т.П. - Луцьк, 2005. - 582 с.

1. Етимологічний словник української мови : у 7 т. : т. 1 : А - Г / Ін-т мовознавства ім. О. О. Потебні АН УРСР ; укл.: Р. В. Болдирєв та ін ; редкол.: О. С. Мельничук (гол. ред.) та ін. - К. : Наукова думка, 1982. - Т. 1 : А - Г. - 632 с.

2. ↑ Шиян Н. М. Ексикати та їх місце в гербарному обміні // Український ботанічний журнал Науковий журнал - 2008. - № 3. ISSN 0372-4123

3. ↑ (рос.) Верзилин Николай Михайлович По следам Робинзона. Сады и парки мира. - Л.: Детская литература., 1964. - 576с.

4. ↑ Дванадцять місяців 1991: Настільна книга-календар Для молодшого шкільного віку / Упорядник М.Слабошпицький - К.: Веселка, 1990.- 190 с. ISBN 5-301-00623-1

5. Гураль Р. І. Новітні інформаційні технології у роботі музеїв (на прикладі сайту Державного природознавчого музею НАН України) // Мат. наук. конф. "Сучасний музей: наукова й експозиційна діяльність". (15 травня 2008 р., м. Чернівці). - 2008. - C. 186-189

6. Гураль Р. І. База даних Гербарій судинних рослин LWS Державного природознавчого музею НАН України // Тез. доп. VII Всеукр. конф. "Інформаційні технології в освіті, науці і техніці" (ІТОНТ-2010): Черкаси, 4-6 травня 2010 р. У 2 томах. - Черкаси: ЧДТУ, 2010. - Т. 1. - С. 7.

7. Климишин А. С. Новые подходы к проблеме музейного документирования природной среды // Наука, искусство и новые технологии в современном музее: VI Всерос. научн.- практ. конф. Ассоц. естественноистор. музеев России, Москва, 24-25 апр. 2006 г.: тезисы докл. - М., 2006. - С. 62-63.

8. Климишин О. С. Методологічні та методичні засади науково-природничого моніторингу // Праці наук. т-ва ім. Шевченка. Екологічний збірник-4. - Т. 23. - Львів, 2008. - С. 329-335.

9. Index Herbariorum. Part I. The Herbaria of the World. (Editors: Patricia K. Holmgren, No el. H. Holmgren, Lisa C. Barnett). - Bronx; New York, 1990. - Ed. 9. - x + 693 p. - http://sciweb.nybg.org/science2/IndexHerbariorum.asp

10. Шиян Н. М. Гербарій Інституту ботаніки ім. М. Г. Холодного НАН України (KW) у цифрах і документах (1921-1931 рр.) // Український ботанічний журнал Науковий журнал - 2011. - № 2. ISSN 0372-4123

# data[].attributes.attachment_link.description
Гербáрій ( лат. herbarium, herbarius , від herba - "трава, рослина"; в перекладі означає "травник"; у буквальному перекладі "стосовна до трав (книга)"), тра́вник - колекція спеціально зібраних засушених рослин, призначених для наукової обробки, навчання, або установи, що зберігають колекції засушених рослин і ведуть їх наукову обробку.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віртуальна Школа

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок 28 Природознавство 1 клас. Яку користь культурні рослини приносять людям?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ирина Мешкова

# data[].attributes.attachment_link.title
Збереження первоцвітів України.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сиза ожина (звичайна) - це близька "родичка" малини, що належить до ботанічної родини Розоцвітих. Відрізняється від малини листям, довгуватим за формою, яке складається з 3-5, час від часу семи листочків. Плід ожини збірний, як і в малини, з тією лише різницею, що всередині він повний і окремі пелюстки зростаються не тільки один з одним, а з основою суцвіття, з якою вони й опадають. За кольором плоди ожини переважно чорні або темні, з червоним, коричневим або синім відтінком, сизі від нальоту.

Ожина - це чагарникова рослина, деякі види мають сланку форму, інші досить розрості. Пагони вкриті сизим нальотом, всіяні твердими, прямими або ледь загнутими шипами. Довгі зігнуті пагони, нахиляючись до землі, можуть вкорінюватись. Квіти великі (приблизно три сантиметри у діаметрі) у негустих щитках, пелюстки білі, довгасті. З'являються вони не дружно і порівняно пізно (у кінці травня). Цвіте ожина до серпня. Збирають плоди за кілька заходів (у в'язку з неодночасністю цвітіння). Період збирання в умовах Полісся припадає на серпень-жовтень. Плоди ожини порівняно з малиною значно стійкіші.

На території України трапляється повсюдно, за винятком південних областей. У лісах полісся росте переважно в перелісках, на галявинах, у заростях світлолюбних чагарників, на вирубах і згарищах. В свіжих і вологих типах лісу, біля боліт, на берегах річок. Найбільші зарості ожини є у лісах Житомирської, Київської, Львівської, Рівненської, Тернопільської, Сумської, Чернігівської областей.

Ожина - лікарські властивості

В ожині дуже багато корисних речовин. Це і аскорбінова кислота, глюкоза, сахароза, фруктоза, а також тіамін і каротин. Вітамінів групи Р в ожині більше, ніж у малині. Містить ожина вітаміни А, В1, В2, С, Е, а також залізо, біофлавоноїди, пектинові речовини, органічні кислоти.

Ожина в лікувальних цілях застосовується досить давно. Сучасні вчені стверджують, що якщо вживати ягоди щодня, можна ефективно захистити себе від розвитку пухлинних захворювань.

Визнається користь ожини і в народній медицині. Фенольні сполуки мають проти склеротичну дію і сприяють зміцненню судин. Антоціани, катехіни, лейкоантоціани і флавоноли володіють протизапальними властивостями. Тому так корисна ожина при застудах, пневмонії, гарячкових станах: вона швидко знижує температуру тіла, втамовує спрагу, знімає запалення. Корисна ожина і для кишечнику, а також при циститі та інших проблемах з нирками. Пектин, що міститься в ягодах ожини, виводить з організму солі важких металів і стронцій.

Корисні не тільки ягоди в ожини, а й листя. Листя ожини багаті вітаміном С, дубильними речовинами, мінералами і амінокислотами. Вони добре активізують травлення, а їх відваром також лікують екзему і запалення шкіри. Чудово відвар листя допомагає при ангіні і стоматиті. А також при патологічному перебігу клімаксу і спайкової хвороби (після операцій).

Надають листя ожини корисні властивості при розладах нервової системи і проблемах з серцем. Настій з листя надає загаювальну, сечогінну, протизапальну дію. Дуже ефективно полоскати ним ротову порожнину при стоматитах, проблемах з яснами, карієсі.

Кашка з листя ожини допомагає при ранах, ударах, наривах. Нею лікують екзему, лишаї, трофічні виразки та інші шкірні захворювання.

Як використовують ожину?

Колись з листя ожини варили дуже смачний і ароматний чай. Для цього його потрібно було закрити у темному посуді, дочекатися повного занепаду, а потім висушити на повітрі. Для приготування чаю листя слід заварити окропом і дочекатися 5-10 хвилин. Такий чай не просто смачний, але і корисний при цукровому діабеті, він покращує обмін речовин і відмінно тонізує.

Чай з ожини є добрим замінником справжнього китайського чаю. Під час Першої світової війни в деяких країнах збирали листя ожини для виготовлення чаю для потреб армії, де він з успіхом застосовувався від проносів і дизентерії.

Заварювати як чай можна і ягоди ожини. Це чудовий загально зміцнювальний і заспокійливий засіб, особливо для жінок у період клімаксу.

Ожину можна заморожувати. Так вона зберігає майже всі свої першочергові корисні властивості, і в будь-якому разі набагато краще, ніж після термічної обробки (варення або джем). У кулінарії ожину використовують для приготування мармеладу, киселю, компоту, соку, а також з нього готують лікери і настоянки.

Схожі записи:

Оцінити будь ласка статтю:

Залишити коментар:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
народна медицина

# data[].attributes.attachment_link.title
Ожина, її лікарські властивості | Cам собі агроном

# data[].attributes.attachment_link.description
Сиза ожина (звичайна) - це близька "родичка" малини, що належить до ботанічної родини Розоцвітих. Відрізняється від малини листям, довгуватим за формою, яке складається з 3-5, час від часу семи листочків. Плід ожини збірний, як і в малини, з тією лише різницею, що всередині він повний і окремі пелюстки зростаються не тільки один з одним, а з основою суцвіття, з якою вони й опадають.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кожному з нас знайома суниця садова, яку в побуті частіше іменують "полуницею", але якщо мова заходить про лікувальні властивості, то в цьому контексті мають на увазі суницю лісову.

Суниця лісова - прародителька всіх садових сортів, і хоча її ягоди на тлі, скажімо садової суниці, виглядають більш ніж скромно, але ні один з культурних сортів не зрівняється з нею по насиченості аромату. Те ж саме стосується і лікувальних властивостей: у суниці лісової для лікарських цілей використовуються всі частини, як надземна (ягоди і листя), так і підземна (коріння). Вегетативна частина садової суниці (листя, коріння) у лікарських цілях не використовуються, так як селекціонери у своїй роботі не ставили мету збереження лікувальних властивостей рослини, а головна мета полягала у врожайності і величині ягід.

Заготівля лікувального сировини суниці

Очевидно, що заготівлю ягід суниці лісової необхідно проводити після їх повного дозрівання, а ось траву (листя і стебла) збирають протягом усього літа. Листя для чаю доцільно заготовляти навесні, до цвітіння рослини, а коріння - у період фізіологічного спокою, тобто ранньої весною. Коли рослини ледве рушать в зростання, або пізно восени, коли відмирає надземна частина.

Сушити сировину необхідно під навісами, в добре провітрюваному приміщенні. Сушіння ягід бажано проводити в електричних сушарках, якщо є така можливість, але також можна сушити і на відкритому повітрі, захищаючи від прямих сонячних променів. Зберігати траву суниці більше одного року не рекомендується, а коріння та ягоди допускається зберігати протягом двох років.

Листя суниці, призначені для приготування вітамінних чаїв, необхідно піддати ферментації, за аналогією з листям ожини. Зів'ялі в тіні листя укладають шарами і розкочують качалкою до тих пір, поки не почне виділятися сік. Далі сировину укладають в купи і накривають вологою мішковиною. У теплому і вологому середовищі проходить ферментація сировини, яку можна сушити після закінчення 10 - 12 годин.

Хімічний склад лікарської сировини суниці

Ягоди лісової, втім, як і садової суниці, це джерело вітамінів (до 60 мг аскорбінової кислоти на 100 грам ягід, 0,3 - 0,5 мг каротину). В ягодах суниці концентруються різні макро і мікроелементи, наприклад: калій, фосфор, магній, марганець, кобальт, мідь та залізо. Очевидно, що ягоди лісової суниці накопичують мінеральні речовини у великих процентних співвідношеннях, ніж ягоди садової суниці. В ягодах лісової суниці виявлені сполуки антоціанового ряду (триглюкозид ціанідину і трипалантозид пелларгонідина), які відсутні в садовій полуниці.

Листя лісової суниці багаті аскорбіновою кислотою (близько 250 - 280 мг), цим і пояснюється їх популярність в якості замінника чаю. У листі суниці знайдено ефірну олію, дубильні речовини і флавоноїди.

Квіти лісової суниці містять рутин-флавоноїд з "Р" вітамінною активністю, що сприяє зміцненню капілярів.

Кореневище лісової суниці містять до 10% дубильних речовин.

Лікувальні властивості лісової суниці

Ягоди лісової суниці - джерело вітамінів, тому надають неоціненну допомогу в період авітамінозів. Крім того, ягоди сприяють нормалізації травлення, збуджують апетит. Завдяки високому вмісту заліза, лісова суниця (ягоди) стимулює функції кровотворення, що особливо актуально в разі великої крововтрати. Пектинові речовини, якими також багаті ягоди, зв'язують токсини і солі важких металів, а також прискорюють процес виведення шлаків з організму. Органічні кислоти, що містяться в ягодах суниці, здатні розчиняти деякі види конкрементів (каменів).

Кореневища і листя суниці володіють терпкими (протизапальними) властивостями, зупиняють внутрішні кровотечі, підсилюють діурез (сечогінні властивості) і сприяють відтоку жовчі. Листя суниці зменшують потовиділення, володіють слабо-вираженими знеболювальними властивостями і сприяють регенерації тканин.

Лікування з використанням суниць

Чай з суниці готується з сушеного ферментованого листя. На заварку (250 мл окропу) потрібно одну чайну ложку сировини. Вживають чай в період авітамінозів, у разі застуди, при хворобах шлунково-кишкового тракту, захворюваннях печінки і нирок. "Суничний чай" покращує роботу серця і зменшує набряки, що з'являються внаслідок порушення роботи серцево-судинної системи. Чай також рекомендується при порушенні кровотворних функцій організму.

Настій листя. Вживають засіб при підвищеному артеріальному тиску (гіпертонії). На одну склянку окропу додають двадцять грам подрібненої сировини. Настоювати потрібно протягом двох годин. Приймати до чотирьох разів на день по одній столовій ложці.

Відвар кореневищ і листя. Збір готується з рівних частин кореневища і листя. Засіб сприяє розрідженню в'язкого слизу і має відхаркувальні властивості. Рекомендується при бронхітах, особливо при переході в хронічну стадію. На 250 мл води додають 20 грам збору. Варять при слабкому кипінні 15 хвилин, після охолодження і відціджування доводять кип'яченою водою до початкового об'єму. Приймати потрібно три-чотири рази в день по одній столовій ложці.

Настій листя суниці. На одну склянку окропу додають дві столові ложки сухої сировини. Настоюють в термосі протягом ночі. Вживати потрібно по третині склянки до п'яти разів на день, за півгодини до їжі. Засіб рекомендується при сечокам'яній хворобі і у випадку виразки дванадцяти-палої кишки.

Настій квіток. На склянку окропу додають одну чайну ложку квіток суниці. Період настоювання - шість годин. Рекомендується приймати при захворюваннях серця. Дозування - по дві столові ложки чотири рази на день.

Схожі записи:

Оцінити будь ласка статтю:

Залишити коментар:

# data[].attributes.attachment_link.title
Суниця лісова - лікувальні властивості | Cам собі агроном

# data[].attributes.attachment_link.description
Кожному з нас знайома суниця садова, яку в побуті частіше іменують "полуницею", але якщо мова заходить про лікувальні властивості, то в цьому контексті мають на увазі суницю лісову. Суниця лісова - прародителька всіх садових сортів, і хоча її ягоди на тлі, скажімо садової суниці, виглядають більш ніж скромно, але ні один з культурних сортів не зрівняється з нею по насиченості аромату.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Первоцвіти називають першою усмішкою весни. Саме вони, ніжні й тендітні, першими відчувають ще не зовсім теплі, але вже приємні промінчики весняного сонечка. І як прикро, що деякі з цих квітів на межі зникнення. Поговоримо про це?

Чому первоцвіти так рано цвітуть?

Первоцвіти цвітуть тоді, коли ще на деревах немає листя. Так сонячні промінчики безперешкодно потрапляють аж до самої землі, "не заплутуючись" у кроні дерев. Вони будять перші квіти, аби ті скоріше прокинулися.

Оскільки навесні починає танути сніг, первоцвіти отримують достатню кількість вологи. Думаю, Ти звернув увагу, наскільки красиві ці квіти, з яскравим забарвленням. Це не може не привертати увагу комах, які дуже голодні, бо теж щойно прокинулися.

Що буде, якщо зривати первоцвіти?

Ти, мабуть, не раз помічав, як на початку весни бабусі починають продавати невеличкі букетики із ранніх весняних квітів. Чи ж можемо ми уявити, що одного теплого весняного дня люди не побачать на ринку жодного такого букетика? Гайнуть у ліс - а там теж квітів немає. А все тому, що чимало видів первоцвітів занесені в Червону книгу України. І як би не прикро було це визнавати, але ці тендітні рослинки на межі зникнення.

Коли хтось хоче зірвати квітку, то, звичайно ж, обирає найкращу і найбільшу, а значить - здорову. Суцвіття, що залишилися, нездатні сформувати недеформоване, стійке до хвороб і шкідників насіння.

Крім того, зривання квітки пошкоджує цибулину і насіння: у рослинки утворюється своєрідна "ранка", і в неї можуть потрапити бактерії.

Впевнений, Ти знаєш, що поживні речовини рослинка отримує завдяки фотосинтезу, що проходить у листочках. Якщо зірвати їх, цибулина вже не зможе отримати запас сил до наступного року.

Для багатьох комашок перші квіти весни є джерелом живлення. Неважко здогадатися, що буде з метеликами, бджілками, іншими комашками, коли зникнуть первоцвіти. Чимало з них захищають ліс від шкідників, і якщо їх не стане, нікому буде "лікувати" дерева.

Первоцвіти, занесені до Червоної книги України

Більшість первоцвітів України занесено до Червоної книги. Це означає, що їх ні в якому разі не можна зривати, а тим більше купувати у бабусь.

Пропоную Тобі переглянути добірку первоцвітів, що є на сторінках Червоної книги і переконатися, які ж вони красиві й уже своїм виглядом просять зберегти цю красу.

Підсніжник звичайний

Існує думка, що підсніжник - це перша квітка, що виросла на Землі. За однією з легенд, коли Адама і Єву вигнали з раю, вся земля була покрита снігом. Єві було так холодно, що вона навіть заплакала. Тоді кілька сніжинок перетворилися на ніжні білі підсніжники. Відтодіця квітка є символом надії та світлого майбутнього.

Шафран Гейфеля (крокус)

Легенда розповідає, що якось бог Гермес метав диск - у Греції це було популярне заняття. Та під час останнього кидка він помилився - і диск випадково вдарив його найліпшого друга Крокуса. Гермесу було настільки важко з цим змиритися, що він благав богів якимось чином зберегти пам'ять про друга. Тоді ж на місці загибелі Крокуса виросли квіти, такі ж красиві, як і воїн.

Морозник кавказький

У часи Середньовіччя люди вірили, що морозник береже від злих духів та поганих чарів. У Англії навіть існував звичай висаджувати морозник біля порогу, щоб він захищав будинок від нечисті та заклинань.

Зозулині черевички справжні

Лишень поглянь, яка незвичайна ця квітка! Недаремно вона вважається однією з найкрасивіших орхідей України. Уважно придивись - і Ти помітиш, що вона справді схожа на черевичок.

Легенда розповідає, що під час татарських набігів жила в одному селі дівчина Зозуля, яка зналася на рослинах. Одного разу отруйна стріла потрапила в серце її коханого. Чим тільки дівчина не намагалася його вилікувати, та все було марним. Але, на щастя, натрапила якось Зозуля на незвичайну рослину з чудернацькими квітами. Саме вона і повернула сили молодому парубкові. От і назвали ті квіти зозулиними.

Цибуля ведмежа (черемша)

З цією квіткою пов'язана цікава й кумедна легенда. Вирішили якось мисливець і ведмідь жити в мирі та й почали в гості один до одного ходити. І дуже вже подобалися мисливцю страви ведмедиці, але ведмідь запевняв, що ніякого секрету немає. Вирішив мисливець піти на хитрість і відправив дружину до ведмедиці, а та й розвідала таємницю. Виявилося, що страви були такі смачні, бо ведмедиця додавала до них черемшу. Ведмідь образився на мисливця, і вони знову почали ворогувати.

Любка дволиста

Давним-давно існував звичай: аби дівчат любили парубки, їм давали бульби любки дволистої. Козаки висушували бульби і носили їх у якості амулета на шиї. А от коли були втомлені, досить було пожувати бульбу -і сили до них поверталися.

Білоцвітник весняний

Цей рідкісний вид флори - білоцвітник весняний - дуже подібний до підсніжника: квітка схожа на дзвіночок, але повніша. Якщо у підсніжника пелюстки різних розмірів, то у білоцвітника - однакові. А от колір квітки і форма листочків майже не відрізняються: і у підсніжника, і у білоцвітника молочно-білі пелюстки та вузькі листочки.

Сподіваюся, Тебе надихнули ці тендітні, ніжні й такі беззахисні первоцвіти і Ти будеш одним із тих, хто не дасть їх знищити.

Читай також:

# data[].attributes.attachment_link.title
Первоцвіти України та їх фото. Первоцвіти, занесені до Червоної книги

# data[].attributes.attachment_link.description
Первоцвіти називають першою усмішкою весни. Саме вони, ніжні й тендітні, першими відчувають ще не зовсім теплі, але вже приємні промінчики весняного сонечка. І як прикро, що деякі з цих квітів на межі зникнення. Поговоримо про це? Первоцвіти цвітуть тоді, коли ще на деревах немає листя.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олексій Бурковський

# data[].attributes.attachment_link.title
д/ф «Донеччина заповідна – насіння життя!» ─ ТК «Орбіта», ВЕЛ, режисер Олексій Бурковський

# data[].attributes.headline
Дитячий журн

# data[].attributes.body
Дитячий журнал онлайн  "Юний натураліст"    -     http://unnaturalist.ru/
Дитячий журнал онлайн   "Колосок"                  -     http://magazine-kolosok.ru/
Дитяча газета онлайн   "Юний натураліст"    - https://nenc.gov.ua/?page_id=4188
Науково-художній журнал для дітей та юнацтва "Паросток" - https://nenc.gov.ua/wp/?p=597

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Іщенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Вікторина Гриби

# data[].attributes.attachment_link.title
Як вибрати кімнатні рослини для дому

# data[].attributes.attachment_link.title
Ґрунт. Відео для дітей. Природознавство перший клас.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
11 телеканал

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
НУШ все для вчителя

# data[].attributes.attachment_link.title
Ґрунт, його властивості та значення (Я досліджую світ 2 клас)

# data[].attributes.headline
24 травня — Європейс

# data[].attributes.body
24 травня — Європейський день парків

Європейський День Парків започаткувала Федерація Європарк. Ця європейська організація, поєднує заповідні природні території в 36 європейських країнах.

24 травня у далекому 1909 році, були створені перші Європейські Національні парки, 9 парків у Швеції. З тих пір природні території, що охороняються, стали безцінною частиною, природним і культурним надбанням Європи.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зелений Фонд

# data[].attributes.attachment_link.title
24 травня — Европейський день парків

# data[].attributes.headline
Взаємозалежність. 7 

# data[].attributes.body
Взаємозалежність. 7 оригінальних короткометражок про зміну клімату⬇️

https://cutt.ly/CyU4Xsg

До вашої уваги – кілька документальних фільмів про зміну клімату, глобальне потепління, забруднення річок і багато інших проблем, не менш актуальних, ніж пандемія ...

# data[].attributes.headline
Рубрика «Краса і користь навколо нас»🌍🌻🌱🦌🦨🐿🐬🐍🐝🍓🥝🍒🍇🥦🥕В якій ми розповідатимемо про рослини і тварини нашого регіону. Знайомтесь - Бобер європейський 

# data[].attributes.subject
Рубрика «Краса і користь навколо нас»🌍🌻🌱🦌🦨🐿🐬🐍🐝🍓🥝🍒🍇🥦🥕В якій ми розповідатимемо про рослини і тварини нашого регіону. Знайомтесь - Бобер європейський 

# data[].attributes.headline
Вихованці гуртка " П

# data[].attributes.body
Вихованці гуртка " Природа рідного краю"
Вода - джерело життя на Землі🐳💦

# data[].attributes.attachment_link.title
На річці у Краматорську бобри збудувати греблю

# data[].attributes.headline
Мистецтво створення гербарію.

# data[].attributes.subject
Мистецтво створення гербарію.

# data[].attributes.headline
Свято продовжується!

# data[].attributes.body
Свято продовжується! І наші вихованці гуртка  намалювали писанки з використанням різноманітних символів!Гарної всім неділі!🤗💌❤️🕊