# data[].attributes.body
סשה באס

# data[].attributes.headline
סתיו גרוסמן ח2 

# data[].attributes.subject
סתיו גרוסמן ח2 

# data[].attributes.body
אנה היקרה, רציתי לספר לך קצת על החיים שלי לאחרונה, לפני בערך ארבעה חודשים התפרץ נגיף הקורונה וחודש לאחר מכן כל המדינה נכנסה להסגר, אח שלי שלומד באוניברסיטה התחיל ללמוד בבית באותו הזמן ועדיין לומד מהבית, אחותי הלכה הלכה לצבא כשהייתה צריכה, אמא שלי הייתה בחל״ת אך מדי פעם כן עבדה מהבית ואבא שלי עבד כרגיל, ואני למדתי מהבית בזום. בהתחלה היה לי כיף שאני יכולה לקום יותר מאוחר ולעשות תוך כדי השיעור מה שבא לי וגם דיי הסתדרתי עם החומר אבל ככל שהזמן עבר כך השעמום הלך וגבר. אני ממש התגעגתי לחברים ולמשפחה, לא הייתי רגילה לא לראות אותם כל כך הרבה זמן,  זה לא שלא היה לי גם כיף להיות עם המשפחה שלי אבל היה משהו שחסר לי. בקורונה יצא להתחבר לעוד ילדים. לפני בערך חודש חזרנו ללמוד בבית ספר עם מסכות ונהלים חדשים והיה ממש כיף לראות שוב את החברים, בהתחלה חשבתי שיהיה ממש מוזר לחזור לבית ספר אחרי הרבה זמן שלא היינו ושלא פגשנו אחד את השני אבל התרגלתי מהר.
הצטערתי לשמוע על כל מה שאת עברת ואני אפילו לא יכולה לדמיין איך היה לעבור את כל זה. ללא ספק אי אפשר להשוות את ההסגר של הקורונה למה שאת עברת.
ביי,
סתיו

# data[].attributes.headline
עדי קריכלי ח'1

# data[].attributes.subject
עדי קריכלי ח'1

# data[].attributes.body
אנה היקרה, ברצוני לספר לך שאני מבינה איך מרגיש להיות ב"בידוד", ב"סגר", בלי יכולת לצאת מהבית... אבל, כמובן שלא הייתי במצב שלך, הייתי בלי פחד לצאת החוצה , בלי הרגשה של מחבוא מהעולם החיצון ובתנאים יותר טובים.
לפני כמעט חצי שנה, התגלה נגיף בשם "קורונה" בסין ומאז המשיך והתפרץ בכל שאר העולם,במשך חודשיים היינו בסגר עם יכולת ממש קטנה של יציאה החוצה, אך לעומתכם הייתה לנו יכולת לצאת... ובעקבות הקטנות יכולת זאת הטבע השתקם והופחתו האסונות.
בזמן הבידוד, עשיתי פעולות קבועות כמו לישון, לאכול, לעבוד במחשב וכו... זאת הייתה כל שגרת היומיום בקורונה. וכך שגרת היומיום המקורית שלי נהרסה לגמרי, וכך גם ההרגלים שלי ושעות השינה שלי (עד עכשיו זה נשאר). לא יכולתי לראות את החברים והמשפחה.
עדיין, כל זה בכלל לא קרוב להיות מה שאת עברת. היא אפשר להשוואת את שני המקרים בכלל.
אני מקווה שזה יגמר בקרוב ונחזור לשגרה נורמלית, עדי.

# data[].attributes.body
אנה היקרה, ברצוני לספר לך על חוויה לא נעימה שעברתי.
התפרץ נגיף בסין לפני חודשיים וחצי מאוד מדבק ומאוד מסוכן בשם קורונה.
הנגיף הגיע למדינות שונות וגם לצערנו הגיע לישראל.
לפני חודשיים הודיעו לנו בחדשות שאסור לצאת החוצה רק למקרה חירום, ביטלו לנו את בתי ספר ולמדנו מרחוק בזכות הטכנולוגיה.
היינו צריכים להישאר בסגר בלי להיפגש עם אף אחד.
ברצוני לכתוב לך איך היו חיי לפני הקורונה ובבידוד.
לפני הקורונה הלכתי כרגיל כל בוקר לבית הספר וההורים שלי הלכו לעבודה.
טסתי עם משפחתי לח"ול מידי שנה ולפעמים בימי שבת טיילנו בקניונים, ביקרנו את משפחתנו, טיילנו בטבע ועוד...
הכל היה בשגרה עד שהתחילו להודיע שבסין התחילה מגפה ששמה קורונה.
בשביל למנוע כמה שפחות הידבקויות אנשים התחילו לשים מסכות על הפנים.
המצב הידרדר והיו חולים וגם מתים.
קצב ההתפשטות היה כל כך מהיר עד שזה הגיע לישראל מפני שהגיעו אנשים מח"ול שנוסעים את הנגיף ללא ידיעתם.
אז החליטו לעשות סגר מתי שקצב ההדבקות בישראל גדל והתחילו להיות חולים ומתים.
כל הסיטואציה הזו ממש מפחידה ומלחיצה כי לא מצליחים להשתלט על הנגיף מפני שלא יודעים הכל על הנגיף, מפני שזו מגפה חדשה שהתגלתה.
אני ומשפחתי הגרעינית היינו חודשיים בבתים בלי להיפגש אם אף אחד הוריי היו בח"לת ואנחנו למדנו מרחוק.
חזרנו לבתי ספר לפני מספר שבועות כשהקורונה קצת נרגעה עם מסיכות ואלכוג'ל, אני מנסה להקפיד על ההוראות בשביל שהכל יהיה בסדר. כרגע חוששים שיהיה גל שני,
אני מקווה שהסיוט הזה יגמר מהר מאוד ללא הרבה נפגעים ושהכל יהיה טוב וכולם יחזרו לשגרה בטוחה.
מקווה שאצלך הכל בסדר, כל הדברים שעברת ואנשים נוספים שעברו בשואה היו כל כך נוראיים מקווה שיהיו ימים טובים יותר ושהכל יהיה רק טוב.
הלן כהן.

# data[].attributes.attachment_link.title
הפודקאסט של אנה | פרק 7: הימים האחרונים

# data[].attributes.body
היי אנה ,אחרי ששמעתי את הפודקאסט המרגש הבנתי וחשבתי על כל מה שעברת ואמרתי לעצמי עברנו כמעט אותו דבר הסתגרנו בבית היה אסור לנו לצאת מהבתים והינו בבידוד. בבידוד השתעממתי ולא עשיתי כלום עד שמצאתי את הספורט מאז כל יום אני עושה אימון בוקר אחרי שאני עושה אימון בוקר אני נכנס לכול השיעורים הזום, (סוג של אפליקציה שאפשר לעשות פגישה מצולמת עם הרבה אנשים) בין לבין ישנתי.אחרי השיעורים בזום עשיתי את השיעורי בית. אחרי כל הדברים אני נוסע עם האופניים לנקות את הראש בשבילי זה התרופה שלי ללחץ אני ממש נהנה. אני מקווה שתמצאי את "התרופה" שאת אוהבת לעשות. תזכרי אם תלמידי תצליחי "קשה באימונים קל בקרב" . אני מקווה שאת שומרת על עצמך במחבוא ושורדת טוב מקווה שתביני ממני , יניב

# data[].attributes.body
שלום אנה פרנק,
רציתי לספר לך על התקופה שלי בבידוד. לפני הבידוד היו לי חיים רגילים, הלכתי לבית ספר, נפגשתי עם חברים, הרבה משפחה וגם בילויים. כשהגיעו השמועות  על וירוס הקורונה שמתפשט בסין פורסם מדי יום על המון נפטרים וחולים ועיר שלמה ענקית שנמצאת בסגר מלא. היה לי קשה להבין איך זה מרגיש סגר מלא ולא ממש הבנתי את הפחד השורר בסין. בתחילה חשבתי שהמגפה הזו תשאר שם, שהוירוס לא יגיע לישראל,  אבל בסוף הוא הגיע ואז הבנתי את מה שהרגישו הסינים. בהתחלה ביטלו את הלימודים וזה היה ממש כיף ואז די מהר הכל נסגר ועוד לפני שהבנתי מה קורה גם את סבא סבתא והמשפחה הקרובה אי אפשר היה לבקר. הכי קשה היו החגים שחגגנו לבד כי בזום זה ממש לא אותו חג.
נשארתי בבית ומהר מאד השמחה מזה שאין לימודים התחלפה בגעגועים
למשפחה, לחברים ולפעילויות שהייתי עושה בשעות הפנאי. גם הלמידה מרחוק לא היתה קלה לי וזה ממש ממש לא כמו בכיתה.
אני רוצה שימצא כבר חיסון לקורונה ושהסגר לא יחזור יותר לעולם.

# data[].attributes.headline
האזינו לתסכית וכתבו 

# data[].attributes.body
האזינו לתסכית וכתבו מכתב תגובה. אנה היקרה... המכתב יכלול פתיח ,גוף וסיום.

# data[].attributes.headline
עידן אלגזי ח'1 

# data[].attributes.subject
עידן אלגזי ח'1 

# data[].attributes.body
אנה היקרה, רציתי לספר לך על חוויה לא נעימה שאני עברתי. לפני בערך חודשיים וחצי התפרץ נגיף מאוד מדבק ומאוד מסוכן בשם קורונה. לפני התפרצות נגיף הקורונה יכולנו לשחק ביחד, להתקרב אחד לשני, לגעת אחד בשני ולעשות הכל כרגיל.
אבל אחריי התפרצות הקורונה היינו סגורים בבית במשך כמעט חודשיים והיה אסור לצאת מהבית אלא אם כן לבשת מסכה וכפפות, וגם אז היה אסור להתקרב אחד לשני יותר ממרחק של שתי מטר. בתחילת הבידוד היה לי כיף ונהנתי מהעובדה שיכולתי לעשות כל מה שאני רוצה תוך כדי הלמידה מהבית אבל אחריי שבועיים כבר נמאס לי מהכול ולא היה לי מה לעשות בבית. כשחזרנו לבית ספר הייתי ממש שמח שיכולתי לראות ולדבר עם החברים שלי ושלא הייתי תקוע בבית. אני יודע שחודש וחצי בבית לא משתווה לארבע שנים בעליית גג אבל רציתי לשתף אותך.
אני מצטער שהיית צריכה לעבור את כל הדברים הנוראיים האלה כמו היריות והפריצות. אני מקווה שבקרוב דברים יסתדרו, עידן.

# data[].attributes.headline
היי אנה לפי הבידוד כ

# data[].attributes.body
היי אנה לפי הבידוד כל הזמן אמרתי לעצמי אמן וניכנס לבידוד עכשיו אני רק רוצה לצאת ממנו אני באמת יודעת שכל מה שעברתי אפילו לא קרוב אלינו ואין אפילו מה להשוות ובזמן האחרון הבנתי שאם לא חס וחלילה נעבור את כל מה שאת עברת ובלי שניהיה באותו המקום שהכל קרה אז לא באמת מבין אנחנו רק נבכה ונגיד כמה שזה נורא אבל לא באמת נבין... אז בואי נחזור לנושא אני באמת לא רוצה להיות כל הזמן בבידוד כי אני מתרחקת מהחברות שלי ומבינה שאין לנו הרבה נושאים משותפים  ואני כל יום רק הולכת ונהיית יותר מצוננת ואני רק רוצה לפגוש את כל השיכבה עם כמה שאני לא אוהבת את רובם הם כן חסרים לי כי הם הפכו להיות חלק ממני וממש משעמם לי בבית ואני ואח שלי רק רבים כל הזמן אבל לעומת זאת אני לאחותי ממש התקרבנו אבל אין לי כוח שאני חייבת לדבר כל הזמן רק ברוסית זה כבר נמאס וכרגע יש ריח של אוכל ואני רעבה ממש אבל... חחח ולגבי קודם אני לא אוהבת את גרמניה כן הכל יפה אבל אני לא שכח מה שהם עשו אני יודעת שזה רע שאני שופטת את כולם מהר מדיי אבל זה זכור לי ובזמן הבידוד למדתי כמה גרועים הדברים באמת הרבה יותר ממה שסיפרו לנו בכיתה ובזמן הבידוד אני יושבת מול מחשב קוראת הרבה על השואה רואה ניצולי שואה..וכבר תיכננתי לעצמי טיול לעתיד שיהיה באמסטרדם לגרמניה כדיי לחלוק כבוד אישי ולמסות להבין את ההרגשה של הפחד והרעב וכדי לראות את הציורים של הילדים. זהו להיום אני באמת ממש מצטערת על מה שעברת מגיע לך לחיות לכולכם.

# data[].attributes.body
אנה היקרה,

רציתי לספר לך על החיים שלי לפני התפרצות נגיף הקורונה.
לפני ההנגיף, הייתי יכול לשחק עם חברים, ללכת ללמוד בבית הספר, להסתובב בחוץ, לטייל ביישוב, להכיר מקומות חדשים, ולצאת לבלות. כיום בגלל הבידוד/סגר, אני לא יכול לעשות את הדברים האלו. כולם סגורים בבתים שלהם (חלקם בבידוד) ויכולים לצאת מהבית רק לטווח של עד כ 100 מ'. היום אנחנו לא יכולים ללכת לטייל, לשחק עם חברים, ללמוד בבית הספר מכיוון שאנחנו לומדים מרחוק מהבתים. בכל ערב, הייתי צופה בטלוויזיה במבזק החדשות והיו מעדכנים בכל ערב על התפתחות הנגיף בארץ. במידה ואני רוצה לצאת מהבית זה רק עם מסיכה ולשמור מרחק מאנשים אחרים. אני מנסה להעביר את הזמן בבידוד בלשחק עם האחים שלי, לבצע את המשימות אשר נותנים לנו לעשות כל יום בלמידה מרחוק, לדבר עם המשפחה שלי ולעזור במטלות הבית. בזמן הבידוד, אני משחק עם חברים שלי, קורא ספרים, מסדר את החדר שלי, ועוזר להורים ולאחים שלי כאשר הם צריכים עזרה. קשה להיות כל היום בבית סגורים אחד עם השני אבל, אפשר לעשות דברים מעניינים.
מקווה שאת והמשפחה שלך בסדר.

# data[].attributes.headline
אוראל מאיה ח2

# data[].attributes.subject
אוראל מאיה ח2

# data[].attributes.body
היי אנה, אני רציתי לספר לך קצת על עצמי לפני נגיף הקורונה.

לפני הנגיף אני אהבתי ללכת עם אמא שלי לקניון ולבלות, אהבתי ללכת עם כל המשפחה שלי לאכול במסעדה, אהבתי ללכת עם אבא שלי ואח שלי למגרש המקורה ביישוב ולשחק איתם כדורסל. אבל עכשיו כאשר שיש בידוד\הסגר אני לא יכול לעשות את כל הדברים האלו הדבר היחידי שאני יכול לעשות בחוץ זה לזרוק את הזבל. אפשר ללכת לסופר אבל רק ההורים שלי הולכים וגם זה רק עם מסיכות. כאשר אני בבית יש לי שיעורים מקוונים ושיעורי בית וכשאני מסיים אותם אני משחק במחשב, וכשההורים שלי מסיימים לראות חדשות אנחנו ביחד רואים סרט עם חטיפים. יש פעמים גם שאנחנו משתגעים ויש פעמים שאין מה לעשות אז משעמם לנו. אם להגיד את האמת היה יותר כיף לפני הבידוד שיכולתי לבלות עם החברים כי ראשית עם חברים שלי יש דברים שאני יכול לדבר איתם שיותר מעניינים אותי כמו משחקי מחשב שנית אנחנו עושים ביחד דברים שעם ההורים שלי לא. קשה להיות כל היום עם המשפחה בבית אחד סגורים אבל גם בזה אפשר למצוא דברים מעניינים. וזה בדרך כלל מה שאני עושה בחיי לפני הבידוד ואחרי הבידוד.

# data[].attributes.headline
מגישה יובל וידר ח2

# data[].attributes.subject
מגישה יובל וידר ח2

# data[].attributes.body
היי אנה , שמעתי את כל הקלטות הפודקאסט שלך. דבר ראשון , אני ממש מצטערת שהיית צריכה לעבור את כל הדברים הנוראים האלה. דבר שני , רציתי לספר לך על החיים שלי לפני הסגר הקורונה וגם בזמן הסגר הקורונה. לפני ההסגר תמיד הייתי לחוצה , הודיעו על הקורונה לפני כמה חודשים אבל היא הגיעה לארץ רק לאחרונה וזה היה ממש מלחיץ. תמיד היינו בודקים בטלוויזיה בערב את התפתחות המחלה (כל ערב יש משדר חדשות מעדכן) אבל לפני כמעט חודש , הכניסו את כל המדינה להסגר , ושם כבר איבדתי את האופטימיות , זה היה כל כך מלחיץ. אנחנו לא הולכים לבית ספר , אסור לצאת לגינות ציבוריות,  אסור לראות חברים ואסור להיות במרחק עד 2 מטר אחד מהשני. אנחנו לומדים וירטואלית ומגישים משימות דרך הודעות. זה די קשה אבל אפשר להגיד שאני די מסתדרת עם החומר הנלמד. ולגבי המשפחה? אני ואחים שלי כל הזמן לומדים , מהבוקר עד אחר הצהריים. אמא ואבא עובדים כי העבודה שלהם חיונית , ואחותי רוב הזמן ישנה כי היא כבר סיימה ללמוד.
אני ממש מקווה שתראי את המכתב. יובל וידר

# data[].attributes.headline
הפודקאסט של אנה.

# data[].attributes.subject
הפודקאסט של אנה.

# data[].attributes.headline
היי אנה ,אחרי ששמעתי את ה

# data[].attributes.body
היי אנה ,אחרי ששמעתי את הפודקאסט המרגש הבנתי וחשבתי על כל מה שעברת ואמרתי לעצמי עברנו כמעט אותו דבר הסתגרנו בבית היה אסור לנו לצאת מהבתים והינו בבידוד. בבידוד השתעממתי ולא עשיתי כלום עד שמצאתי את הספורט מאז כל יום אני עושה אימון בוקר אחרי שאני עושה אימון בוקר אני נכנס לכול השיעורים הזום, (סוג של אפליקציה שאפשר לעשות פגישה מצולמת עם הרבה אנשים) בין לבין ישנתי.אחרי השיעורים בזום עשיתי את השיעורי בית. אחרי כל הדברים אני נוסע עם האופניים לנקות את הראש בשבילי זה התרופה שלי ללחץ אני ממש נהנה. אני מקווה שתמצאי את "התרופה" שאת אוהבת לעשות. תזכרי אם תלמידי תצליחי "קשה באימונים קל בקרב" . אני מקווה ש

# data[].attributes.headline
סשה באס
סשה באס
סתיו גרוס

# data[].attributes.body
סשה באס
סשה באס
סתיו גרוסמן ח2
סתיו גרוסמן ח2 
אנה היקרה, רציתי לספר לך קצת על החיים שלי לאחרונה, לפני בערך ארבעה חודשים התפרץ נגיף הקורונה וחודש לאחר מכן כל המדינה נכנסה להסגר, אח שלי שלומד באוניברסיטה התחיל ללמוד בבית באותו הזמן ועדיין לומד מהבית, אחותי הלכה הלכה לצבא כשהייתה צריכה, אמא שלי הייתה בחל״ת אך מדי פעם כן עבדה מהבית ואבא שלי עבד כרגיל, ואני למדתי מהבית בזום. בהתחלה היה לי כיף שאני יכולה לקום יותר מאוחר ולעשות תוך כדי השיעור מה שבא לי וגם דיי הסתדרתי עם החומר אבל ככל שהזמן עבר כך השעמום הלך וגבר. אני ממש התגעגתי לחברים ולמשפחה, לא הייתי רגילה לא לראות אותם כל כך הרבה זמן,  זה לא שלא היה לי גם כיף להיות עם המשפחה שלי אבל היה משהו שחסר לי. בקורונה יצא להתחבר לעוד ילדים. לפני בערך חודש חזרנו ללמוד בבית ספר עם מסכות ונהלים חדשים והיה ממש כיף לראות שוב את החברים, בהתחלה חשבתי שיהיה ממש מוזר לחזור לבית ספר אחרי הרבה זמן שלא היינו ושלא פגשנו אחד את השני אבל התרגלתי מהר. 
הצטערתי לשמוע על כל מה שאת עברת ואני אפילו לא יכולה לדמיין איך היה לעבור את כל זה. ללא ספק אי אפשר להשוות את ההסגר של הקורונה למה שאת עברת. 
ביי, 
סתיו 
ריק
עדי קריכלי ח'1
עדי קריכלי ח'1
אנה היקרה, ברצוני לספר לך שאני מבינה איך מרגיש להיות ב"בידוד", ב"סגר", בלי יכולת לצאת מהבית... אבל, כמובן שלא הייתי במצב שלך, הייתי בלי פחד לצאת החוצה , בלי הרגשה של מחבוא מהעולם החיצון ובתנאים יותר טובים.
לפני כמעט חצי שנה, התגלה נגיף בשם "קורונה" בסין ומאז המשיך והתפרץ בכל שאר העולם,במשך חודשיים היינו בסגר עם יכולת ממש קטנה של יציאה החוצה, אך לעומתכם הייתה לנו יכולת לצאת... ובעקבות הקטנות יכולת זאת הטבע השתקם והופחתו האסונות.
בזמן הבידוד, עשיתי פעולות קבועות כמו לישון, לאכול, לעבוד במחשב וכו... זאת הייתה כל שגרת היומיום בקורונה. וכך שגרת היומיום המקורית שלי נהרסה לגמרי, וכך גם ההרגלים שלי ושעות השינה שלי (עד עכשיו זה נשאר). לא יכולתי לראות את החברים והמשפחה.
עדיין, כל זה בכלל לא קרוב להיות מה שאת עברת. היא אפשר להשוואת את שני המקרים בכלל.
אני מקווה שזה יגמר בקרוב ונחזור לשגרה נורמלית, עדי.
הלן כהן ח1
הלן כהן ח1
אנה היקרה, ברצוני לספר לך על חוויה לא נעימה שעברתי.
התפרץ נגיף בסין לפני חודשיים וחצי מאוד מדבק ומאוד מסוכן בשם קורונה.
הנגיף הגיע למדינות שונות וגם לצערנו הגיע לישראל.
לפני חודשיים הודיעו לנו בחדשות שאסור לצאת החוצה רק למקרה חירום, ביטלו לנו את בתי ספר ולמדנו מרחוק בזכות הטכנולוגיה.
היינו צריכים להישאר בסגר בלי להיפגש עם אף אחד.
ברצוני לכתוב לך איך היו חיי לפני הקורונה ובבידוד.
לפני הקורונה הלכתי כרגיל כל בוקר לבית הספר וההורים שלי הלכו לעבודה.
טסתי עם משפחתי לח"ול מידי שנה ולפעמים בימי שבת טיילנו בקניונים, ביקרנו את משפחתנו, טיילנו בטבע ועוד...
הכל היה בשגרה עד שהתחילו להודיע שבסין התחילה מגפה ששמה קורונה.
 בשביל למנוע כמה שפחות הידבקויות אנשים התחילו לשים מסכות על הפנים.
המצב הידרדר והיו חולים וגם מתים.
קצב ההתפשטות היה כל כך מהיר עד שזה הגיע לישראל מפני שהגיעו אנשים מח"ול שנוסעים את הנגיף ללא ידיעתם.
אז החליטו לעשות סגר מתי שקצב ההדבקות בישראל גדל והתחילו להיות חולים ומתים.
כל הסיטואציה הזו ממש מפחידה ומלחיצה כי לא מצליחים להשתלט על הנגיף מפני שלא יודעים הכל על הנגיף, מפני שזו מגפה חדשה שהתגלתה.
אני ומשפחתי הגרעינית היינו חודשיים בבתים בלי להיפגש אם אף אחד הוריי היו בח"לת ואנחנו למדנו מרחוק.
חזרנו לבתי ספר לפני מספר שבועות כשהקורונה קצת נרגעה עם מסיכות ואלכוג'ל, אני מנסה להקפיד על ההוראות בשביל שהכל יהיה בסדר. כרגע חוששים שיהיה גל שני,
אני מקווה שהסיוט הזה יגמר מהר מאוד ללא הרבה נפגעים ושהכל יהיה טוב וכולם יחזרו לשגרה בטוחה.
מקווה שאצלך הכל בסדר, כל הדברים שעברת ואנשים נוספים שעברו בשואה היו כל כך נוראיים מקווה שיהיו ימים טובים יותר ושהכל יהיה רק טוב.
הלן כהן.


ריק
יניב ברנר
יניב ברנר
היי אנה ,אחרי ששמעתי את הפודקאסט המרגש הבנתי וחשבתי על כל מה שעברת ואמרתי לעצמי עברנו כמעט אותו דבר הסתגרנו בבית היה אסור לנו לצאת מהבתים והינו בבידוד. בבידוד השתעממתי ולא עשיתי כלום עד שמצאתי את הספורט מאז כל יום אני עושה אימון בוקר אח