# data[].attributes.headline
Olsen, Michael: Unge er forgældede - og forkælede. I: Politiken, 31.03.2015

# data[].attributes.subject
Olsen, Michael: Unge er forgældede - og forkælede. I: Politiken, 31.03.2015

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Forældrene må på banen, lyder appellen fra RKI-direktør.

Dankortet blev spærret, inden han fyldte 19 år. Så tog han for sig af de dyre forbrugslån. Til sidst kunne Klaus Meier Olsen ikke længere betale den månedlige ydelse på andelslejligheden - og måtte fuld af skam bede om hjælp af sin far, som arbejdede i Skat.

Alt for mange unge er håbløst forgældede, allerede inden de træder ud i arbejdslivet. Adgangen til hurtige lån på nettet og mobiltelefonen er ved at skabe en ungdomsgeneration, der synker så dybt ned i den økonomiske sump, at det er svært at trække dem op igen.

Sådan lyder budskabet fra Frank Papsø, nordisk direktør for analyse og forretningsudvikling i Experian, der står bag RKI-registeret over dårlige betalere.

I 24 af landets 98 kommuner er mere end 10 procent af de unge mellem 18 og 30 år registreret som dårlige betalere, viser den hidtil mest omfattende kortlægning.

Kassekredit og Jorden rundt

Værst ser det ud i Lolland, Guldborgsund, Kalundborg og Odsherred Kommuner. Her fik mellem hver 7. og hver 5. yngre borger RKI-stemplet i fjor.

"Der er simpelthen for mange forgældede unge i alt for mange kommuner", siger Frank Papsø:
OVERBLIK
Læs også: Overblik: Så mange forgældede unge er der i din kommune

"Vi ser mange unge komme ud af gymnasiet og andre ungdomsuddannelser med betydelig gæld i rygsækken. De har statslige uddannelseslån i form af SU'en, ofte også en kassekredit i banken, oven i et par kviklån og måske endda en lejlighed, som de selvfølgelig lejer af mor og far. Og så vil de gerne lige rejse Jorden rundt, og der er ingen, der rigtig stopper dem", siger Frank Papsø.

Forældre skal på banen

Han ser en klar sammenhæng mellem unge, der er forgældede og forkælede. Derfor skal forældrene i langt højere grad på banen, italesætte de unges pengeforbrug og konfrontere dem, så snart der er tegn på problemer. Ifølge RKI-direktøren slipper de unge af sted med at låne penge, hvor de kan, uanset prisen, og uden nogen synderlig involvering fra forældrene.

"De 'gamle' opdager det først, når de unge er havnet i RKI, og det er altså for sent. Vi risikerer at få en ungdomsgeneration, der presser samfundsøkonomien, fordi de får massive gældsproblemer i en meget ung alder og faktisk 10-15 år tidligere, end det vi så i begyndelsen af 00'erne", siger han.

Spørger du mig, er der nok en tendens til at forældrene kigger den anden vej

Ann Lehmann Erichsen, Forbrugerøkonom i Nordea

TEST
Læs også: Test dig selv: Hvor god er du til at forstå privatøkonomi?

Forbrugerøkonom i Nordea Ann Lehmann Erichsen er chokeret over RKI's tal og peger også på forældrenes ansvar. "Spørger du mig, er der nok en tendens til, at forældrene kigger den anden vej. Sandheden er jo også, at mange unge har brug for at få at vide, at man ikke bare kan få alt det, man peger på".

Gældsfri i dag

I dag er Klaus Meier Olsen kommet af med sin gæld. Nu er han 33 år og arbejder selv som rådgiver for gældsramte unge i projekt 'Styr din gæld', der drives i et samarbejde mellem Danske Studerendes Fællesråd og Forbrugerrådet Tænk.

"De unge har mulighed for at låne penge nemmere og hurtigere end nogensinde før - og uden at de behøver at snakke med nogen om det", siger Klaus Meier Olsen, der kalder de mange gældsramte unge for et samfundsproblem:

"Det er ikke kun unge kontanthjælpsmodtagere og udkantsdanskere, der har gældsproblemer; der er også skræmmende mange unge, der kommer ud af universitetet med et kæmpe minus".

# data[].attributes.attachment_link.description
Forældrene må på banen, lyder appellen fra RKI-direktør. Dankortet blev spærret, inden han fyldte 19 år. Så tog han for sig af de dyre forbrugslån. Til sidst kunne Klaus Meier Olsen ikke længere betale den månedlige ydelse på andelslejligheden - og måtte fuld af skam bede om hjælp af sin far, som arbejdede i Skat.

# data[].attributes.headline
Duus, Malene: Får offeret også en chance. I: Politiken, 20.02.2012, Sektion: Debat

# data[].attributes.subject
Duus, Malene: Får offeret også en chance. I: Politiken, 20.02.2012, Sektion: Debat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Resocialisering skal ske uden at trampe på ofrene, skriver voldsoffer.

Han maltrakterede min krop og mit ansigt med et tungt vandrør.

Dernæst kastede han min bevidstløse krop ud fra tredje sal. Det er tre år siden. Jeg var godt i gang med min karriere i modebranchen, var aktiv og livsglad. Det liv eksisterer nu kun i savn og billeder.

I dag er jeg 50 procent invalid, og i en alder af 29 er jeg ikke længere i stand til at arbejde. Efter tre år med omfattende operationer kan jeg starte i genoptræning på et hjerneskadecenter.

Gerningsmanden er derimod efter samme tre år reelt en fri mand, selvom han fik en dom på seks års fængsel. Hos stjernekokken Claus Meyer får han en læreplads som belønning for at have afsonet halvdelen af en i forvejen alt for kort straf. Claus Meyer er glad og stolt.

Hvorfor vælger jeg at stå frem og fortælle min historie? Jeg kan ikke tie længere.

På trods af, at det indebærer en personlig sikkerhedsrisiko, vælger jeg nu at tale. Nogle ofre må stå frem, for sandheden er, at Danmark - set fra offerets synsvinkel - har udviklet et forfærdeligt retssystem, som i mit tilfælde gør det endnu sværere at komme videre. Problemet er nemlig, at vi fuldstændigt har glemt, hvem vi skal hjælpe. Det burde ellers være let:

1. Hjælp offeret. 2. Hjælp gerningsmanden. I Danmark er det desværre lige omvendt, og det er min historie et eksempel på. Her er min historie.

Min ekskæreste dukker pludseligt og uden varsel op i døråbningen. Han holder et stort, rustent jernrør i hænderne.

Marlene Duus

Det er midt i myldretiden en tidlig morgen 19. november 2008. Frederiksberg summer af aktivitet, bilerne fylder vejene, og cyklisterne kører i lange slanger på cykelstierne. Folk er på vej på arbejde, til skole, ud til en ny dag, der for de fleste mennesker er som alle andre. Jeg er i min lejlighed iført nattøj. Min veninde har overnattet og senere samme dag skal jeg hjem. Hjem til min familie. Jeg har fået et par dage fri fra arbejde.

Jeg står i gangen og tager afsked med min veninde, da lynet slår ned. Min ekskæreste dukker pludseligt og uden varsel op i døråbningen. Han holder et stort, rustent jernrør i hænderne. Med sindssyge øjne begynder han at slå vildt omkring sig.

LÆS MERE

Min veninde prøver at stoppe ham. En helt umulig opgave. Han er som besat. Hun slipper ud af lejligheden og flygter ned af de mange trapper, mens hun råber og skriger efter hjælp. Jeg råber og skriger også - for mit liv.

Han slår løs på mig med jernrøret. Sammenkrøbet på gulvet prøver jeg desperat at forsvare mig. Billeder, der har printet sig fast hos mig for altid. Alting sker uden ophold og meget voldsomt, og det sortner konstant for mine øjne. Mit ansigt er smadret, mine tænder ligger rundt omkring på gulvet, og min krop er livløs.

Men her stopper han ikke.

Han trækker mig langs gulvet gennem soveværelset og hen til vinduet. Det sidste jeg husker, er, at han står hævet over mig, mens jeg med overkroppen hænger ud af vinduet. Jeg har ingen kræfter. Jeg hører stemmer fra gaden. De råber. Og så giver han slip. Jeg falder 11 meter ned på asfalten.

Jeg overlever. Mirakuløst velsagtens. Men her starter også min kamp. For ingen skal tage livet fra mig. Jeg er en kriger; ikke et offer. Ord jeg siger til mig selv, når kampen bliver for hård. Husker mig selv på, at jeg er en kriger - trods alt. Min store taknemmelighed for at være i live er der, men den bliver konstant udfordret. Jeg skal finde mig i at få den ene lussing efter den anden.

På Rigshospitalets Traumecenter redder de mit liv. Her redder de også voldsmanden. Han hoppede nemlig selv ud af vinduet efter at have sikret sig mit fald. Hans bedrift kaldes et udvidet selvmordsforsøg. Vi ligger altså under samme tag, imens jeg kæmper for mit liv.

Min familie går op og ned af de samme gange som hans familie. Og vi er et velfærdsland? Allerede her går det galt for systemet, som ikke vil høre på mine pårørendes indsigelser. Han lå på etagen nedenunder. Her tre år efter væmmes jeg og min familie stadig ved tanken. Han var en kort overgang også i livsfare, men er i dag helt rask, ifølge politiet.

Det tog mig halvandet år, inden jeg kunne gå nogenlunde igen. Jeg har tal på de første 20 operationer, har metal indopereret i arm, knæ og lårben. I mit ansigt er knoglerne ligeledes samlet med metal, og jeg har netop fået mine nye porcelænstænder.

En række fantastiske mennesker har gjort en stor indsats, som jeg er dybt taknemmelig for. Men efter tre omfattende ansigtsoperationer genkender jeg stadig ikke mig selv, når jeg ser mig i spejlet. Jeg lever med voldsomme smerter, som har gjort mig afhængig af morfin. Jeg har mareridt. Hver nat.

Artiklen fortsætter efter annoncen

Jeg lever med angst, fordi jeg ved, at systemet lader voldsmanden gå frit omkring. Ja, han har tilmed fået en eftertragtet elevplads foran en række - lovlydige - konkurrenter. Simpelthen fordi han er kriminel, og fordi han skal hjælpes. Hvor langt skal man gå for at hjælpe en mand dømt for drabsforsøg?

Hvis man vil give forbrydere en chance til, forstår jeg det i mange tilfælde. Problemet er bare, at man helt glemmer hensynet til offeret. I min situation tog mareridtene til, da jeg fandt ud af, at systemet ikke havde styr på gerningsmanden, og jeg blev panisk angst for at bevæge mig rundt.

To år efter at have ødelagt mit liv i et voldsorgie, kunne han bevæge sig frit omkring på trods af, at han stadig var fængslet. Kontakten med politiet er et helvede. Min familie må tage over, da jeg ikke kan holde til det. Hos politiet er der ingen hjælp at hente. For de kan ikke gøre noget.

Første gang jeg møder systemets eftergivenhed, der i mit tilfælde er direkte farlig, er under retssagen. Der var masser af vidner d. 19. november 2008, og der var ingen tvivl om gerningsmandens skyld, men han kan ikke udvises. Han er ellers fransk statsborger, og burde selvfølgelig udvises. Havde han en samvittighed, var han selv taget hjem. Men systemet beskytter voldsmanden, fordi han har en søn i landet, så han får lov at blive.

Retssagen bliver dækket af mange medier, og han får seks års fængsel. Hans jalousi var en formildende omstændighed, trods han i alt for mange minutter tæskede løs på min krop. Han smadrer med fuldt overlæg mit ansigt til ugenkendelighed. Han kaster mig tilmed i døden. Men jeg døde jo ikke. Hvis jeg var død, havde han fået mindst 12 år. Her oplever jeg en forsmag på, hvad det betyder, at jeg overlevede. Han får kun seks år.

To år efter overfaldet, mens jeg kæmper med en svær depression, får jeg et opkald fra en forfærdet veninde. Voldsmanden er set på gaden i København. Jeg er i chok og ringer straks til anklageren, som ikke ved, hvad der foregår. Det er ikke anklagerens skyld, hun er simpelthen ikke orienteret.

Jeg lever med angst, fordi jeg ved, at systemet lader voldsmanden gå frit omkring.

Marlene Duus

Snart finder vi ud af, at han er på udgang fra fængslet og altså bevæger sig frit omkring - fire år inden hans dom er afsonet. På udgang? På weekend? Der er dog nogle retningslinjer for, hvor han må opholde sig. Han er ligeglad og overholder dem ikke, og vores fælles gamle arbejdsplads tager pænt imod ham. Omverdenen viser medmenneskelighed for den forkerte.

Gerningsmandens brud på reglerne får ingen konsekvenser. Et år og mange weekendophold i København senere færdes han nu dagligt i gaderne og bliver efteruddannet med hjælp fra borgernes skattekroner. Det viser netop, hvordan kriminalitet kan blive smutvejen til personlig forfremmelse. Det er tragisk.

Endnu engang får jeg nyheden serveret af bagveje. Dette trods et løfte fra politiet om indsigt i sagen. Men jeg erfarer, at fængslerne laver deres egne regler, så politiet må affinde sig med at bryde deres løfter overfor mig - offeret. Hvis politiet intet ved, hvem passer så på mig?

Jeg er vred og frustreret. Jeg kan ikke finde trøst og ro i et land, hvor man på den måde varetager gerningsmandens interesser. Jeg føler mig ydmyget, glemt og fortabt. Hvorfor skal jeg have det sådan? Jeg har altid klaret mig selv, kæmpet mig frem, og jeg hader derfor nu at se mig selv som offer.

Men hvordan kan jeg slippe at føle mig som andet? Jeg er end ikke færdigopereret, før I lader gerningsmanden genoptage sit liv. Han får lov at gå frit på gaden, inden jeg når at få stillet diagnosen posttraumatisk stress. Det kan ikke være alvor. Det må være en fejl. Jeg har været en kriger hele vejen igennem. Se mig som det og hjælp mig først og gerningsmanden efter. Det må være den rigtige prioritering. 1. Offer. 2. Gerningsmand.

Kan man sætte sig ind i frygten, i følelsen af svigt og ydmygelse fra retssystemet, hvis man ikke har oplevet et forløb som mit? Det tror jeg, man kan. Det håber jeg, man kan. Hør mig nu og prøv at forstå, hvordan det bliver ved. Efter 3 år er jeg trods stærk vilje og stædig kamp altid kun lige i hælene på voldsmanden. Hver gang jeg mærker fremskridt, bliver jeg af systemet trukket tilbage. Så hjælper I ham og glorificerer jer selv ved at hjælpe ham.

Skal han være et forbillede? Gør ham dog i stedet til eksemplet. Igen bliver jeg mindet om, hvordan man i Danmark prioriterer. Og jeg kender i større grad følelser som afmagt og vantro, frygt og håbløshed pga. retssystemets eftergivenhed overfor gerningsmanden. De spæde skridt jeg er i stand til at tage for at vinde resten af mit liv tilbage bliver sat i stå. Hvorfor orienterer man mig i det mindste ikke om udviklingen? Han er farlig. Prøv at google '19. november 2008 3. sal'.

På Claus Meyers hjemmeside udtaler kokken via sin blog, at han er meget glad for det, han gør, og at han ikke kan se, hvorfor han ikke skulle gøre det. Oven i købet lægger han en video ind, hvor voldsmanden får lov til at udtale sig.

Kære Claus Meyer. Tænker du mon på, at når der er en voldsmand, er der også et offer et sted? Tænker du på dine tre døtre, når du hører min historie? Når du hjælper ham, forstår du så, hvordan jeg føler mig straffet og ydmyget yderligere?

Kære Claus Meyer. Tænker du mon på, at når der er en voldsmand, er der også et offer et sted?

Marlene Duus

Artiklen fortsætter efter annoncen

Er det en måde at promovere sig selv og sin virksomhed i dagens Danmark?

Har kriminelle fortjent en chance til? Ja, men skal offeret føle sig ydmyget og glemt, når det sker? Skal offeret som minimum ikke selv være godt på vej videre?

Jeg har endnu ikke fået min erstatning fra det offentlige. Hverken Arbejdsskadestyrelsen eller Erstatningsnævnet har afsluttet min sag. Jeg har heller ikke fået mine udgifter til medicin, transport og den stadigt endeløse behandling dækket. De siger, at jeg er 10 procent invalid. Alle lægeundersøgelser viser ellers uden forbehold 50 procents invaliditet. Skal jeg finde mig i at blive behandlet sådan? Husk, at gerningsmanden får serveret hjælpen på et sølvfad.

Misforstå mig ikke. Jeg er ikke det typiske offer. Jeg er taknemmelig over den støtte, jeg har modtaget. Giver jeg op trods konstant modgang? Nej, det gør jeg ikke. Jeg kæmper stadig.

Bliv sikker på cyklen med Hövding 2.0:

Verdens første airbag til cyklister, som udløses ved ulykke.

Problemet er bare, at jeg ikke længere kan bruge min eksamen og erfaring, og hos kommunen ligger jeg i en af de nederste kasser, fordi jeg er 50 procent invalid. Den del af det offentlige system accepterer nemlig lægernes bedømmelse.

Det betyder, at jeg ikke kan få hjælp til at omskole mig, da jeg ikke vil komme til at kunne varetage et fuldtidsarbejde. For så tager jeg jo pladsen fra en anden. Men er man dømt for drabsforsøg er det en anden snak. Igen; hvordan er det samfundet prioriterer? Er det ikke åbenlyst forkert?

Alle undersøgelser viser, at man ikke bliver et bedre menneske af at sidde i fængsel. Men er det derfor, man sætter folk i fængsel? Nej. Det er vel af hensyn til offeret og af hensyn til samfundet. Resocialisering skal ske uden at trampe på og ydmyge ofrene, hvis liv i forvejen er kommet på en urimelig og helt igennem uretfærdig prøvelse.

Vil jeg nogensinde tilgive en mand, der har forvoldt mig så meget skade og ødelagt mit liv? Jeg vil aldrig nogensinde se ham igen. Han er et todimensionelt billede uden sjæl. Men samfundets forsøg på at hjælpe gerningsmanden, gør ham virkelig igen.

Giv mig mit liv tilbage og giv mig fred. Jeg overlevede hans forsøg på at tage mit liv; så lad mig dog leve. Mange har spurgt mig, om jeg ønsker hævn. Jeg ønsker retfærdighed.

Redaktionen anbefaler:

# data[].attributes.attachment_link.description
Resocialisering skal ske uden at trampe på ofrene, skriver voldsoffer. Han maltrakterede min krop og mit ansigt med et tungt vandrør. Dernæst kastede han min bevidstløse krop ud fra tredje sal. Det er tre år siden. Jeg var godt i gang med min karriere i modebranchen, var aktiv og livsglad.

# data[].attributes.headline
Bræmer , Michael : Danske unge er demokratisk dovne. I: Ugebladet A4, 03.06.2013

# data[].attributes.subject
Bræmer , Michael : Danske unge er demokratisk dovne. I: Ugebladet A4, 03.06.2013

# data[].attributes.attachment_link.description
Danske unge er blandt de allermest uinteresserede i Europa til at påtage sig politiske poster. Unge danskeres valgdeltagelse er heller ikke noget at prale af, viser ny EU-rapport. Men unges politiske dovenskab kan ses som en tillidserklæring til et velfun...

# data[].attributes.headline
Blichert, Jasmina: Danske Skoleelever: Sænk stemmeretsalderen til 16 år . I: Berlingske, 30.01.2015

# data[].attributes.subject
Blichert, Jasmina: Danske Skoleelever: Sænk stemmeretsalderen til 16 år . I: Berlingske, 30.01.2015

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sænk stemmeretsalderen og lad 16-årige deltage i demokratiet.

Sådan lyder opfordringen fra formanden for Danske Skoleelever, Miranda Wernay Dagsson, efter skoleelever mellem 14 og 16 år fra 800 skoler gik i stemmeboksene til Skolevalget torsdag aften.

"Det har været rigtigt godt med et skolevalg, og det har været sjovt for elever at lege med. Men nu er det på tide, at vi ikke bare får lov til at lege, men også må sætte et rigtigt kryds," mener formanden.

Læs også

Resultatet af valgaftenen, der blev en klar sejr på 104 mandater til blå blok, viser ifølge Miranda Wernay Dagsson, at danske unge er mere end klar til at stemme, når de fylder 16 år:

"Vi kan sagtens sætte en stemme. Jeg synes simpelthen, at det er på tide, at man anerkender, at vi unge også har noget at skulle have sagt i forhold til demokratiet."

Formanden frygter ikke, at 16-åriges stemmer kan være mere påvirket af, hvad andre kammerater i klassen mener, eller hvad mor og far derhjemme fortæller, end voksnes krydser kan være påvirket af andre omgivelser.

"Selvfølgelig kan det betyde noget, men når man ser på de voksne, så betyder social arv også noget, og kolleger kan også have indflydelse på, hvor de sætter krydset. Og jeg synes simpelthen ikke, det er det, der skal være afgørende. Det skal handle om, at der også skal være plads til unge mennesker i demokratiet, og at vi også kan sætte en stemme og have en holdning til vores mærkesager," understreger hun.

Ud over at unges stemme bør blive hørt allerede fra 16-års alderen, mener formanden også, at det kan højne den overordnede stemmeprocent blandt unge, hvis de får lov til at gå før i boksene:

"Hvis man stemmer i en tidlig alder, bliver det jo en vane, at man går i stemmeboksen hver gang, der er valg. Derfor giver det rigtig fin mening at sænke valgretsalderen, for så går man jo ud sammen med sine venner eller forældre og stemmer, og så bliver det noget, man bliver vant til," siger hun og fastslår:

"Jo tidligere, du bliver en del af demokratiet, jo mere holder du fast i det og har lyst til at blive ved med at deltage aktivt."

Ved torsdagens Skolevalg blev stemmeprocenten 78. Valget, der er finansieret af Folketinget og Undervisningsministeriet, bliver afholdt igen i 2017.

# data[].attributes.attachment_link.title
Danske Skoleelever: Sænk stemmeretsalderen til 16 år

# data[].attributes.attachment_link.description
Sænk stemmeretsalderen og lad 16-årige deltage i demokratiet. Sådan lyder opfordringen fra formanden for Danske Skoleelever, Miranda Wernay Dagsson, efter skoleelever mellem 14 og 16 år fra 800 skoler gik i stemmeboksene til Skolevalget torsdag aften. "Det har været rigtigt godt med et skolevalg, og det har været sjovt for elever at lege med.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Folketingssalen

Der er møde i salen i dag tirsdag den 22. december 2020 kl. 09:00 Se dagsorden

Der er møde i salen i dag tirsdag den 22. december 2020 kl. 18:00

Næste møde i salen er planlagt til tirsdag den 12. januar 2021 kl. 13:00

# data[].attributes.attachment_link.description
Der er møde i salen i dag tirsdag den 22. december 2020 kl. 09:00 Se dagsorden Der er møde i salen i dag tirsdag den 22. december 2020 kl. 18:00 Næste møde i salen er planlagt til tirsdag den 12. januar 2021 kl. 13:00

# data[].attributes.body
Valgresultat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De danske skoleelever har bekendt politisk kulør til Skolevalg 2024. Liberal Alliance Ungdom er valgets store vinder med 30,15 pct. af stemmerne.

Stemningen var højspændt, og humøret i top, da 200 ungdomspolitikere indtog Landstingssalen på Christiansborg for at følge offentliggørelsen af resultaterne for Skolevalg 2024. Valgets helt store vinder i alle 5 regioner blev Liberal Alliance Ungdom, som fik 30,15 pct. af stemmerne. De blev efterfulgt af Danmarks Socialdemokratiske Ungdom, som fik 15,99 pct. af stemmerne, og Venstres Ungdom, som fik 9,81 pct. af stemmerne.

"Vi er ekstremt stolte af at kunne bidrage positivt til skolevalget. Vi er glade for at kunne snakke om vores egen politik og åbenlyst få folk til at kunne lide den. Vi er godt tilfredse på demokratiets vegne - men først og fremmest på vores egne vegne. Vi er virkelig stolte af det resultat," siger Liberal Alliance Ungdoms formand, Simon Fendinge Olsen.

Ungdomsforsker Jonas Lieberkind fra DPU, Aarhus Universitet, har fulgt afgørelsen tæt. Han udtaler: "Liberal Alliance Ungdom vinder Skolevalg med en markant sejr. Og det er meget interessant. Det fortæller, at mange unge vitterlig har fundet et ståsted i de blå liberale værdier. Men de har ikke flertal for 2/3 dele af de unge vælgere mener noget andet. Deres stemmer er bare bredt fordelt på de øvrige partier, som ikke har den samme klare retning at byde på."

Fotografer: Ólafur Steinar Rye Gestsson og Nikolai Linares

# data[].attributes.attachment_link.title
Liberal Alliance Ungdom vinder Skolevalg 2024

# data[].attributes.attachment_link.description
De danske skoleelever har bekendt politisk kulør til Skolevalg 2024. Liberal Alliance Ungdom er valgets store vinder med 30,15 pct. af stemmerne.

# data[].attributes.attachment_link.title
Statsministerens nytårstale 2025 - Mette Frederiksen

# data[].attributes.attachment_link.description
Danmarks Statistik er den centrale myndighed for dansk statistik. Vi indsamler, bearbejder og offentliggør statistik om det danske samfund.

# data[].attributes.headline
Meyer, Claus: Jeg vil forhindre, at der bliver flere ofre. I: Politiken, 20.02.2012, Sektion: Debat

# data[].attributes.subject
Meyer, Claus: Jeg vil forhindre, at der bliver flere ofre. I: Politiken, 20.02.2012, Sektion: Debat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Stjernekokken Claus Meyer svarer på Marlene Duus's kronik.

Kære Marlene Duus,

Jeg har med stor smerte læst din kronik. Mit største ønske er, at jeg var i stand til skrue tiden tilbage og forhindre det fuldstændigt urimelige, som er sket.
LÆS KRONIK
Jeg forstår din frustration over, at du føler dig ladt i stikken af et system, hvor gerningsmanden får et arbejde, og du ikke kan blive omskolet, fordi forskellige offentlige instanser og læger ikke kan blive enige. Det er helt uacceptabelt i forhold til din situation.

Du spørger, om jeg forstår, at du føler dig ydmyget og straffet af voldsmandens skæbne. Det gør jeg utvetydigt. Du spørger, om jeg tænker på mine tre døtre, når jeg hører din historie. Det kan jeg kun svare bekræftende til.

Som far til tre piger på henholdsvis 6, 9 og 15 år, kan jeg ikke åbne en avis og læse om den seneste voldtægt eller voldsforbrydelse uden at tænke på, hvor sorgløse og hvor lidt forberedte de er på de ting, der foregår i samfundet, og som aldrig burde ske.

Den beskedne indsats jeg gør i forhold til mennesker, der har begået kriminalitet, gør jeg først og fremmest for at forhindre ny kriminalitet. For at forhindre, at der bliver flere ofre. Tallene viser, at godt hver tredje af alle, der har modtaget en betinget dom, begår ny kriminalitet.

I dette tilfælde har eleven fået sin elevplads, fordi han var den fagligt mest kvalificerede til den elevplads, han har fået.

Claus Meyer

Hverken i dette tilfælde eller i forhold til de indsatte på den madskole, jeg har startet i Statsfængslet i Vridsløselille, har jeg haft nogen indsigt i den enkelte dømtes sag udover, hvad den indsatte selv har ønsket at fortælle mig. På den måde kan du have ret i, at jeg slipper for at skulle gøre mig til dommer over, hvem der fortjener resocialisering, og hvem der ikke gør.

Domstolene udmåler straffen, kriminalforsorgen fuldbyrder den. Det område, vi her beskæftiger os med, er resocialisering - hvor vi overhovedet har muligheden for det.

At række en hånd til et menneske, der har begået noget kriminelt, som har udstået sin straf, og som har svært ved i samfundet at få en chance mere. Vi håber hermed, at vi som virksomhed bidrager til den samfundsopgave, det er at forsøge at begrænse kriminalitet fremadrettet.

I dette tilfælde har eleven fået sin elevplads, fordi han var den fagligt mest kvalificerede til den elevplads, han har fået. Det havde været langt nemmere for os at give elevpladsen til en mindre kvalificeret med en ren straffeattest.

Vi er os smerteligt bevidst, at intet af det vi gør, er i stand til at lindre ofrenes sorg.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jeg vil forhindre, at der bliver flere ofre

# data[].attributes.attachment_link.description
Stjernekokken Claus Meyer svarer på Marlene Duus's kronik. Kære Marlene Duus, Jeg har med stor smerte læst din kronik. Mit største ønske er, at jeg var i stand til skrue tiden tilbage og forhindre det fuldstændigt urimelige, som er sket.

# data[].attributes.headline
Schou, Kim: Det mener partierne om EU-forbeholdene. I: Kristeligt Dagblad, 16.02.2011

# data[].attributes.subject
Schou, Kim: Det mener partierne om EU-forbeholdene. I: Kristeligt Dagblad, 16.02.2011

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Skal Danmarks EU-forbehold afskaffes? Kristeligt Dagblad har spurgt udviklingsordførerne

Socialdemokraterne: Ja
Socialdemokraterne ønsker på sigt at afskaffe de danske forbehold, og her og nu at afskaffe forsvarsforbeholdet og ændre retsforbeholdet til en tilvalgsordning
For at kunne deltage i fredsbevarende operationer sammen andre EU-lande, ønsker vi at afskaffe forsvarsforbeholdet øjeblikkeligt. Socialdemokraterne ønsker at ændre forbeholdet for retslige og indre anliggender til en tilvalgsordning, som den er forhandlet i Lissabon-traktaten, så vi sammen med de andre lande kan deltage i bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet, terror og menneskehandel. På grund af den usikre økonomiske situation i Europa og i Danmark, er det imidlertid ikke relevant med en afskaffelse af euro-forbeholdet i den nærmeste fremtid. Men på sigt ønsker Socialdemokraterne naturligvis også at deltage fuldt og helt i euro-samarbejdet.
- Kim Mortensen, EU-ordfører for Socialdemokraterne

Dansk Folkeparti: Nej
Retsforbeholdet Dansk Folkeparti vil bevare retsforbeholdet. Dansk Folkeparti mener, at det er Folketinget, der skal bestemme, hvordan Danmarks udlændingepolitik skal være. Vi risikerer, at kontrollen med, hvem der har lov til at komme til og bosætte sig i Danmark overgår til EU, og at de stramninger vi har indført på udlændingeområdet siden 2001 forsvinder, hvis retsforbeholdet ophæves. Vi ønsker at træde ud af Schengen-samarbejdet og genindføre grænsekontrollen for at stoppe tilstrømningen af primært østeuropæiske kriminelle. På de retspolitiske områder, hvor det kan være relevant for Danmark at indgå i et tættere samarbejde med de andre EU-lande, må vi forhandle os frem til en aftale om, hvordan det kan lade sig gøre.(En såkaldt parallelaftale). Det har vi før gjort med succes.
Forsvarsforbeholdet Dansk Folkeparti vil bevare forsvarsforbeholdet. Det må til enhver tid være det danske Folketing, der beslutter, om danske soldater skal indsættes i verdens brændpunkter. Vi ønsker ikke en EU-hær, hvor beslutningen om dette sker i EU.
Euro-forbeholdet Dansk Folkeparti ønsker at bevare den danske krone. EU-medlemslandenes økonomier er for forskellige til at have fælles valuta fælles valuta kræver ensretning af finans-, arbejdsmarkeds-, skattepolitik med videre, samt ensretning i forhold til sociale ydelser. Den øgede økonomiske centralisering er et skridt imod Europas Forenede Stater. Med medlemskab af euroen vil Danmark ikke længere kunne føre sin egen pengepolitik, og Nationalbanken vil ikke længere selv kunne justere den danske rente. Den danske økonomi er solid i forhold til resten af EU. Mange Eurolande er langt hårdere ramt af finanskrisen end Danmark. Det er blandt andet et udtryk for, at euroen ikke har haft en disciplinerende effekt. Tværtimod har udsigten til hjælpepakker fra EU bidraget til, at regeringer som eksempelvis den græske, har kunnet fortsætte med at føre en uansvarlig økonomisk politik. Sverige er derimod et glimrende eksempel på, at man kan klare sig fint uden euro og fastkurspolitik.
- Pia Adelsteen, EU-ordfører for Dansk Folkeparti

Enhedslisten: Nej
Krisen i euro-området har klart vist, at den fælles mønt kun kan fungere, hvis der sker en EU-styring af økonomien. En sådan styring ønsker Enhedslisten ikke, at Danmark skal underlægge sig. Danmark skal opretholde sine muligheder for at føre en selvstændig økonomisk politik, og vi vil under ingen omstædigheder acceptere, at EU skal have mulighed for at tvinge os til at føre en borgerlig økonomisk politik med nedskæringer og forringelser for arbejdsløse og pensionister. Vi vil opretholde muligheden for at bruge den offentlige sektor til at skabe udvikling og arbejdspladser. Danmark skal bryde med EU's krav om, at hensynet til marked og profit altid sættes over hensynet til mennesker og miljø. Det kræver, at vi opretholder euro-undtagelsen.
Lissabon-traktaten stiller krav om, at EU-landene skal forbedre deres militære kapacitet. Det skyldes EU's stormagtsdrømme. EU skal både økonomisk, politisk og militært være en stormagt. Vi ønsker ikke at blive involveret i krige for at forsvare de store EU-landes eller de store koncerners økonomiske og politiske interesser. Danmarks deltagelse i humanitære og fredsbevarende aktioner skal altid ske gennem FN. Derfor vil vi bevare forsvarsforbeholdet.
En lang række EU-lande er præget af korruption og et tæt forhold mellem myndigheder og den organiserede kriminalitet. Der er stor forskel på strafferet og retssystemet. Derfor bør Danmark fastholde, at vi i EU kun deltager i politi- og retssamarbejde på mellemstatsligt niveau. Retsforbeholdet giver mulighed for at fastholde denne situation.
- Per Clausen, EU-ordfører for Enhedslisten

# data[].attributes.attachment_link.description
Skal Danmarks EU-forbehold afskaffes? Kristeligt Dagblad har spurgt udviklingsordførerne Socialdemokraterne: JaSocialdemokraterne ønsker på sigt at afskaffe de danske forbehold, og her og nu at afskaffe forsvarsforbeholdet og ændre retsforbeholdet til en tilvalgsordningFor at kunne deltage i fredsbevarende operationer sammen andre EU-lande, ønsker vi at afskaffe forsvarsforbeholdet øjeblikkeligt.

# data[].attributes.headline
Rollespil: Lad dem sejle i deres egen sø 

# data[].attributes.subject
Rollespil: Lad dem sejle i deres egen sø 

# data[].attributes.attachment_link.title
EU-Dilemma: Lad dem bare sejle deres egen sø | EMU Danmarks læringsportal

# data[].attributes.attachment_link.description
Herunder finder du første spil produceret af journalist Ole Ryborg, Ugebrevet Mandag Morgen. Spillet er produceret i forbindelse med "EU på skemaet" eu.emu.dk og finansieret af Europa-Huset i København. Spillene er omredigeret i januar 2010. På hovedsiden herunder finder du selve historien. Under "relevante links" er der en vejledning til det konkrete spil.

# data[].attributes.headline
Uddrag af bog:  Ross, Alf: I: Hvorfor demokrati? Nyt Nordisk Forlag, 1946

# data[].attributes.subject
Uddrag af bog:  Ross, Alf: I: Hvorfor demokrati? Nyt Nordisk Forlag, 1946

# data[].attributes.headline
Uddrag af bog: Koch, Hal I: Hvad er demokrati? Gyldendal, 1946.

# data[].attributes.subject
Uddrag af bog: Koch, Hal I: Hvad er demokrati? Gyldendal, 1946.

# data[].attributes.attachment_link.description
Læs de seneste nyheder online fra Danmark og udlandet.

# data[].attributes.attachment_link.title
Grundloven - Danmarks Riges Grundlov (Grundloven) (* 1) - retsinformation.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
LOV nr 169 af 05/06/1953 - Danmarks Riges Grundlov (Grundloven) (* 1) - Statsministeriet

# data[].attributes.attachment_link.title
Ekspert kritiserer regeringens udspil om højere straffe: Jeg forstår ikke formålet

# data[].attributes.attachment_link.description
Undersøgelser viser, at højere straffe ikke fører til mindre kriminalitet.

# data[].attributes.headline
Strengere straffe er en kurs uden virkning

# data[].attributes.subject
Strengere straffe er en kurs uden virkning

# data[].attributes.attachment_link.title
Strengere straffe er en kurs uden virkning

# data[].attributes.attachment_link.description
Det Kriminalpræventive Råd bakker op om regeringens mål om et tryggere samfund, men længere fængselsstraffe er den forkerte vej at gå.

# data[].attributes.headline
Størrelsen på den offentlige sektor Blå Bloks økonomiske politik

# data[].attributes.subject
Størrelsen på den offentlige sektor Blå Bloks økonomiske politik

# data[].attributes.body
Historien om Stram Kurs

YOUTUBE-FÆNOMENET, DER PLUDSELIG FIK MEDVIND OG KOM PÅ STEMMESEDLEN

Af Jens Ringberg og Annegerd Lerche Kristiansen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Efter sit korte medlemskab af Nye Borgerlige besluttede Rasmus Paludan sig for at stifte sit eget parti, og Stram Kurs blev en realitet 15. juli 2017. Her kæmper partiformanden kort sagt for det, som han altid afslutter sine Youtube-videoer med at sige: "sejr."

For Rasmus Paludan og resten af Stram Kurs vil sejr sige: "mest mulig lykke til flest mulige etniske danskere."

For at det kan opnås, er det ifølge partiet nødvendigt, at de, som ikke er etniske danskere, sendes ud af landet. Op til en halv million mennesker kan det dreje sig om, vurderer Rasmus Paludan.

Noget præcist tal findes ikke, og Rasmus Paludan har undervejs justeret sin politik. Han vil således lade en større gruppe "værdsatte udlændinge" blive i Danmark.

# data[].attributes.attachment_link.description
Få historien om Stram Kurs: Youtube-fænomenet, der pludselig fik medvind og kom på stemmesedlen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Min lillebror er født i 2000. Han og alle, der er født mellem 1995 og 2012, tilhører generation Z. Det er generationen, der bruger mest tid på sociale medier (danske unge har faktisk europarekord i brug af sociale medier) - og det er på et tidspunkt i deres liv, hvor hjernen er mest plastisk og følsom over for stimuli som lommevibrationer, hver gang man får et like.

Alligevel - og det er noget, der kan bekymre en storebror - er vi først nu så småt begyndt at forstå, hvad sociale medier gør ved et ungt menneskes hjerne.

Britiske Royal Society for Public Health, en anerkendt og uafhængig sundhedsorganisation, spurgte sidste år knap 1.500 britiske 14-24-årige om, hvordan Facebook, Instagram, Snapchat og YouTube enkeltvis påvirker dem: Forværrer eller forbedrer Instagram, hvordan du har det med din krop? Gør Facebook det lettere eller sværere for dig at have tætte venskaber? Holder YouTube dig oppe om natten? Gør Snapchat?

Jeg er fra 1991 og altså en millennial. Og mens jeg havde world wide web på børneværelset og allerede i 1. g på gymnasiet blev meget glad for dopaminsuset fra 50 Facebook-likes på et profilbillede, er jeg ikke familiær med internettet, som min bror er det. Han er yngre end Google. Han er aldrig ikke online. Det var jeg, så snart jeg gik fra tastaturet. Men det er ikke kun en dårlig ting.

Det kan også være fremmende for et ungt menneskes identitetsskabelse, som det er formuleret i undersøgelsen, altid at have adgang til at vise omverdenen, hvem man er, og hvad der interesserer én gennem stories på Snapchat, billeder på Instagram og videoer på YouTube.

Den helt korte konklusion på den britiske undersøgelse er, at Instagram er det sociale medie, der slider mest på et ungt menneskes velbefindende, YouTube mindst - og Facebook og Snapchat er et sted midtimellem. Ud over at bekræfte tidligere forskning (og mange bange anelser) indfanger den britiske undersøgelse også nuancerne i generation Z's forhold til sociale medier, som er, æh, kompliceret.

Derfor har vi med viden og tal fra den britiske undersøgelse illustreret, hvad der forbedres og forværres i ens liv, når man som ung opholder sig på sociale medier. Til at understøtte de britiske generation Z'eres oplevelser er der inkluderet beretninger fra danske gymnasie- og folkeskoleelever.

De er indsamlet i hundredvis sidste år af videnskabsjournalist Søren Hebsgaard i forbindelse med foredrag om digital dannelse på landets skoler. Teksterne har de unge skrevet i Hebsgaards spørgeskemas 'uddyb gerne'-felt. Det er første gang, de offentliggøres. Her er en gennemgang af hvert sociale medie, og vi begynder med YouTube.

YouTube er generation Z's flimmerkasse. Det er til videoer på YouTube, at børn og unge flader ud, når de kommer hjem fra skole. Det betyder, at i modsætning til Snapchat, Instagram og Facebook er man ikke selv 'på' på YouTube. Man ser på - og det, kan man læse i undersøgelsen fra Royal Society for Public Health, gør en forskel. YouTube dulmer som det eneste medie i undersøgelsen følelser af ensomhed, angst og depression. Det ser vi også i beretningerne fra de danske gymnasieelever:

"Jeg har ikke et behov for at vise, hvor 'god' jeg er, og hvad jeg har. YouTube er frakobling og tidsfordriv." En anden skriver: "Hvis jeg ikke får lavet lektier, er det ofte, fordi jeg hellere vil slappe lidt af, og det kan jeg eksempelvis ved at se lidt YouTube."

YouTube er også socialt. Du har en profil, og du kan like og kommentere andres videoer. Du kan også selv lave videoer, hvis du har noget på hjerte. Det gør, at YouTube ifølge undersøgelsen styrker følelsen af, at den unge har et sted at dele sine tanker, idéer og interesser. YouTube styrker også følelsen af at høre til. Ofte følger man personer på YouTube, der laver videoer om ting, der interesserer én - og på YouTube kan det være alt. Tro mig. Du kan finde alt. Det er omkring disse personer, youtubere, at fællesskaber opstår. Som én skriver: "Synes, det er rart at gå på YouTube, når man følger en youtuber, som er mega sjov og interessant at høre på."

Men YouTube graver også rander. Når autoplay er slået til, tager en video hurtigt den næste - og det er søvnen, den tager fra, ifølge undersøgelsen. Søvn er vigtigt, især for et ungt menneske, og mangel på det, står der, kan gøre morgendagen svær. Og føler den unge først, at han/hun sakker bagud, kan ubehagelige tanker skylle over én, når man lægger sig i sengen igen. Vågn så, og gentag. Det er en udfordrende spiral, som ingen videoer på YouTube kan kurere.

Facebook er generation Z's Mayland-spiralkalender. Det fungerer som en slags kontaktbog med påmindelser om fødselsdage og invitationer til fester - samlet ét sted. Facebook er også en slags avis. Newsfeedet nævner flere som noget, de bladrer over efter dagens nyheder. Og så er Facebook - eller rettere Messenger - det vigtigste dueslag. En gymnasieelev skriver: "Ønsker egentlig ikke at have en Facebook, men det er her, meget af vores kommunikation med hinanden foregår. Har man ikke Facebook, risikerer man at 'blive lukket ude af fællesskabet'."

Af undersøgelsen fremgår det, at unge føler, Facebook styrker venskaber og fællesskaber med ligesindede - og der er mere ros til Mark Zuckerberg (det er ham vel undt i disse tider, synes jeg): Det, Facebook gør bedst ifølge unge, er at skabe en platform for "omsorg" og "empati", som det er formuleret, fra venner og familie. Måske i en chatsamtale med en god ven.

Men for meget Facebook er skidt. Facebook kan forværre følelser af uro, depression, ensomhed, og det tærer på søvnen. Flere unge oplever mobning på Facebook og en øget utilfredshed med eget udseende (et tidligere studie har vist, at 10 minutters scrollen på Facebook giver unge kvinder lyst til at ændre ting ved deres ansigt).

Et besøg på Facebook kan også, ifølge undersøgelsen, forværre frygten for at gå glip af noget, hvis man ikke hele tiden er på, online og til at få fat på. FoMO kaldes det, en forkortelse for fear of missing out. Her beskrevet i sin måske mest ubehagelige form af en gymnasieelev:

"Jeg bliver nervøs, når nogen tagger mig i noget på Facebook, fordi jeg er bange for, det kunne være noget grimt om mig, eller det kunne være et billede, hvor jeg ikke har særligt meget tøj på. Derfor har jeg nogle gange svært ved at sove, fordi jeg føler, at hvis det sker, vil jeg gerne hurtigt kunne handle - få det anmeldt og slettet, inden det når at sprede sig."

Eller som eleven her, hvor Facebook er blevet en så stor en del af hans liv, at det ikke kan adskilles fra det virkelig liv: "Jeg har ADHD, og jeg kan ikke fucking koncentrere mig om en skid. Men det har sjældent noget med min telefon at gøre. Når læreren siger: "Luk Facebook, det forstyrrer", så gælder det ikke for mig, eftersom hele fucking verden er min Facebook. Dén forstyrrer."

Snapchat er generation Z's postkort. Når chat over Messenger bliver for endimensionelt, snapper unge og sender billeder med tekst frem og tilbage. Ifølge undersøgelsen styrker Snapchat unges muligheder for at udtrykke "følelser", "tanker" eller "idéer", som det er formuleret. Snapchat er også godt, lyder det fra de britiske poder, hvis man har brug for emotionel støtte, ligesom Snapchat er godt til at pleje venskaber. En dansk gymnasieelev istemmer:

"Jeg er ikke typen, der gider snakke i telefon længe eller skrive mange sms'er, og der er Snapchat god for mig. Der kan jeg følge lidt med i, hvad der sker i mine venners liv, uden at det kræver meget fra mig selv."

En af de måder, Snapchat sikrer, at unge får snappet sammen hver dag, er 'streak'-funktionen. Det er sådan, at hvis du dagligt sender en snap til én på Snapchat og modtager en snap tilbage fra vedkommende, opbygger I sammen en 'streak'. Går der 24 timer, hvor I ikke snapper, mister I streaken. En streak kan være bygget op over uger, måneder, år endda. Men streaks har, måske ikke overraskende, konsekvenser. Her beskrevet af en gymnasieelev:

"Jeg er meget på min telefon på grund af streaks på Snapchat, og så skal man jo sende og åbne snaps hver dag for at bevare sine streaks. Det er mega nederen, når man mister sine streaks, fordi så skal man starte helt forfra. Man kan godt blive lidt stresset af at føle, man skal holde sine streaks og hele tiden tænke på, om jeg nu også har fået skrevet til en person."

Noget, der også overskygger Snapchats kvaliteter, er - ud over søvnmangel - frygten for, at ens venner laver fede ting uden én. Det er FoMO'en, der sætter ind, står der i undersøgelsen.

Når man bladrer gennem venners stories (en række billeder eller små, korte videoer, som kan ses i 24 timer) på Snapchat, ser man oftest de bedste stunder i deres liv. Hvis man ikke selv var der, kan man se med på stories som en misundelig voyeur. "En standardbytur sidder alle med telefonen, fordi Snapchat skal opdateres med, hvad personen laver. Man kan ikke bestille drinks, uden at folk hiver telefonen op for at tage billeder," skriver en af eleverne.

Af undersøgelsen fremgår det, at Snapchat også kan forstærke følelser af nervøsitet og uro, depression og ensomhed. Det kan, igen ifølge undersøgelsen, hænge sammen med, at FoMO er blevet sat i forbindelse med lavere selvværd og tilfredshed med livet, sådan helt generelt. Her en beretning fra den anden side af Snapchat skrevet af en dansk gymnasieelev:

"Jeg slettede for et halvt år siden flere af mine sociale medie-konti, blandt andet Snapchat. Det hjalp på mit forbrug af telefonen, men generelt også på mit selvværd og den måde, jeg ser mig selv og andre på."

Instagram er generation Z's fotoalbum. Det er her, man lægger billeder op fra sit liv - oftest redigeret med et filter. Ligesom de andre sociale medier kan Instagram også gavne et ungt menneskes identitetsskabelse, som det er formuleret i undersøgelsen. Fordi Instagram hovedsageligt er billeder, er det et godt sted at folde sig ud kreativt. Det hører vi også i beretninger fra gymnasieeleverne:

"Tjekker Instagram tit, fordi jeg følger kunstnere. Tegner selv og elsker at følge forskellige personer, der har deres helt egen stil." En anden skriver: "Hvad man viser på Instagram, er en stor del af ens identitet. Det er måden for mig at vise, hvem jeg er, og hvem mine veninder og venner er."

Men med det følger også et pres - her beskrevet af en anden gymnasieelev: "Ofte, når jeg deler noget på min Instagram, er jeg bange for, at folk vil synes, at jeg enten er mærkelig eller grim."

Hvis man så også flere gange dagligt trækker sig selv gennem strømmen af andres billeder, kan det også have konsekvenser. Instagram adskiller sig fra eksempelvis Facebook ved, at man på Instagram også kan følge med i livet som topmodel, blogger, reality-tv-kendis eller amerikansk superstjerne og kan se deres stories  - akkurat som på Snapchat. Det er medvirkende til, at Instagram, ifølge undersøgelsen, forværrer, hvad den unge ser i spejlet. En gymnasieelev skriver:

"Jeg bruger ikke længere Instagram, fordi jeg altid følte mig trist bagefter og følte, at mit liv ikke var lige så godt som mine venners." En anden skriver: "Jeg har ikke lyst til at prøve at leve op til de idealer, som de sociale medier skaber. Alligevel kan jeg godt mærke, at jeg kan føle utilfredshed over min krop, når jeg eksempelvis ser billeder af de 'perfekte' modeller."

Succes på Instagram gøres op i antallet af likes, kommentarer på opslag og nytilkomne følgere, der vil se med. Alle kæmper altså om det samme: opmærksomhed. Og får man pludselig ikke det, kan det være svært. Her beskrevet af en dansk folkeskoleelev:

"Jeg ved ikke, om det er, fordi de vil gøre mig ked af det," begynder hun. "Men jeg har på det seneste mistet følgere på Instagram, som var piger i min klasse. Underligt nok har de ikke unfollowed andre fra klassen? Før fik jeg omkring 20 likes på mine opslag. Efterhånden får jeg kun 10 eller mindre. Jeg ved ikke, om det er, fordi de ikke kan lide mig eller bare ikke er interesseret i mine opslag."

Okay, så hvad kan vi konkludere? De britiske forskere ender selv med at konkludere, at der er beviser nok i dag til at kunne sige dette:

Det er skadeligt for et ungt menneskes sundhed og trivsel, hvis det bruger mere tid end gennemsnittet på de sociale medier. Selv foreslår forskerne en pop op-advarsel på sociale medier - ligesom risiciene ved rygning er afbildet på cigaretpakkerne. Måske endnu mere interessant foreslår en tredjedel af de adspurgte unge briter selv, at man simpelthen bliver logget af, hvis man overskrider et fastlagt dagligt antal minutter på et socialt medie.

Undersøgelsen siger ikke noget om, hvor mange minutter det skulle være. Men jeg har fundet noget, der måske kan bruges. Data fra Moment, en populær app, der monitorerer, hvad man bruger tid på på sin telefon, har påvist, at der måske findes et ideelt antal minutter, du kan bruge på sociale medier om dagen og samtidig forblive lykkelig. Uanset alder.

Over tre måneder svarede 14.000 Moment-brugere på, om de var tilfredse eller utilfredse med tiden, de brugte på udvalgte apps. 63 procent af Instagrams brugere svarede, de var kede af tiden, de brugte på Instagram. Men de brugte også i snit næsten en time hver dag på at scrolle over andre menneskers billeder. De, der brugte halvt så meget tid på Instagram, var derimod glade brugere. Det samme var de, der var på Facebook 23 minutter om dagen. Anderledes ulykkelige var de, der brugte over 40 minutter.

Moments data tyder på, at man fint kan have gode forhold til sine apps. Bare man ikke overskrider det gyldne antal minutter, hvor appen ikke længere er ens opmærksomhed værd  - men bare spilder din tid og gør dig ulykkelig. Jeg ringede til Søren Hebsgaard, videnskabsjournalisten med spørgeskemaet, for at vende det hele.

"Det føles, som om vi er ved at indse, at teknologien har lovet mere, end den kan holde. Især over for vores unge mennesker," sagde han. "Men det er en god ting. Det betyder, at vi nu kan tale om, hvordan vi kan bruge teknologien på en måde, som er god for os."
Så hvad er dit råd, hvis man gerne vil have et sundere forhold til sociale medier?
"Mit råd er at gøre det til noget, man taler om. Hvis man sidder med sine venner eller veninder, så tal om, hvordan I vil være sammen. Hvis det er blevet mindre hyggeligt at ses, fordi alle sidder og laver stories til Instagram, så sig det. Og se så at få sovet. Tal sammen, og få sovet. Så ordner resten sig."

Nu skal vi quizze. I dagens anledning har vi lavet en quiz, for hvad er mere SoMe end en skæg quiz? Quizzen vil teste din viden om kulturen på sociale medier (og ingen på redaktionen har endnu svaret rigtigt på alle spørgsmål). Tag udfordringen op, og del din score med venner og familie på dit foretrukne sociale medie.

# data[].attributes.attachment_link.title
Her er, hvad sociale medier gør ved unge (spoiler alert: Instagram gør dig ulykkelig)

# data[].attributes.attachment_link.description
Min lillebror er født i 2000. Han og alle, der er født mellem 1995 og 2012, tilhører generation Z. Det er generationen, der bruger mest tid på sociale medier (danske unge har faktisk europarekord i brug af sociale medier) - og det er på et tidspunkt i deres liv, hvor hjernen er mest plastisk og følsom over for stimuli som lommevibrationer, hver gang man får et like.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Velkommen til klassesamfund.dk

- Et socialt Danmarksportræt.

I forbindelse med bogudgivelserne af " Det danske klassesamfund" (2012) og " Klassekamp fra oven" (2014) kan du her blive klogere på, hvordan Danmark ser ud, og hvordan vi lever.

I dag bliver store dele af den danske befolkning betegnet som middelklassen, men er denne betegnelse tidssvarende? Gennem de sidste årtier er klasseskellene i Danmark blevet større, og der er grund til at frygte, at polariseringen går ud over sammenhængskraften og opfattelsen af Danmark som et homogent samfund. Derfor er en klasseterminologi vigtig, der kan beskrive Danmark - som Danmark ser ud.

På denne side kan du gå på opdagelse i de danske klasseskel. Der er mulighed for at læse baggrundsanalyser, udforske klassernes geografi eller hente undervisningsmateriale til gymnasialt brug.

Test dig selv

Denne applikation bruger Javascript - aktivér det venligst, eller brug en anden platform

# data[].attributes.attachment_link.description
I forbindelse med bogudgivelserne af " Det danske klassesamfund" (2012) og " Klassekamp fra oven" (2014) kan du her blive klogere på, hvordan Danmark ser ud, og hvordan vi lever. I dag bliver store dele af den danske befolkning betegnet som middelklassen, men er denne betegnelse tidssvarende?