# data[].attributes.body
Viquipèdia

# data[].attributes.attachment_link.title
Sentit (percepció) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure

# data[].attributes.attachment_link.description
Els animals tenen òrgans especialitzats per aquestes funcions. Alguns poden ser, per exemple, l' electrocepció o capacitat de detectar camps elèctrics (present en els ocells), la magnetocepció o capacitat de detectar camps magnètics (present en els taurons) i el ecolocació (radar) o capacitat d' orientar-se i desplaçar-se tot emetent sons, i rebent-ne i interpretant-ne l' eco (com poden fer els ratpenats).

# data[].attributes.body
Slideshare.net

# data[].attributes.body
Aula365

# data[].attributes.attachment_link.title
Los Cinco Sentidos | Videos Educativos para Niños

# data[].attributes.body
Imatges Google

# data[].attributes.body
Interpretada per Paco de Lucía

# data[].attributes.attachment_link.title
Paco De Lucía - Concierto de Aranjuez (Full)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Las personas ciegas se ven privadas de infinidad de cosas, incluyendo la lectura y el acceso a información que nos alerta de lo que pasa alrededor. Es gracias al sistema Braille que los invidentes pueden acceder vía tacto a los que sus ojos le niegan.

El sistema Braille utiliza una serie de puntos en relieve que se interpretan como letras del alfabeto y es utilizado por las personas invidentes que aprendieron el método. La existencia del Braille, les abre todo un mundo a quienes poseen serias discapacidades visuales y, por si fuera poco, la tecnología integró el Braille a gadgets modernos.

El origen del sistema Braille

El año 1825, Louis Braille, un francés ciego tras un accidente en su niñez, se interesó en un sistema utilizado en unidades militares y que transmitía instrucciones mediante un código táctil a descifrar basado en puntos en relieve, con la idea de esconderlas del enemigo.

De entonces 13 años, Louis Braille se dedicó a simplificarlo, adaptándolo a las capacidades y necesidade s de las personas ciegas, que lo utilizan no sólo para leer, sino también para escribir y realizarse en diferentes áreas del conocimiento.

En qué consiste el sistema Braille

El sistema Braille se basa en seis puntos que se distribuyen de diferentes formas, cayendo dentro de lo que se considera un sistema binario. No se trata de un idioma, sino que de un alfabeto reconocido de forma internacional, capaz de exponer letras, números y hasta signos, lo que le hace realmente completo.

En total, existen 256 caracteres en braille, muchos de los cuales deben su significado al que le antecede o sigue. Incluso existe una traducción de las notas musicales al Braille.

Cada carácter está basado en seis puntos que se ordenan en dos hileras paralelas de tres. Según lo que quiera representar, ciertos puntos están en relieve y, al tocarlos, quien sabe interpretar Braille detecta a qué letra, número o signo corresponde.

Si bien el Braille es un alfabeto universal, existen pequeñas variaciones en cada idioma, añadiendo letras o reemplazándolas por otras, propias de cierta lengua. Alfabetos como el japonés y chino, combinan sonidos en caracteres braille, ya que de por si se basan en símbolos.

Mayor accesibilidad

La masificación del Braille es tal que hoy podemos encontrar escritura Braille no sólo en textos creados para gente invidente, sino que también en billetes y ascensores. Las personas ciegas disponen de computadoras con teclados en braille, teléfonos móviles e impresoras, que transforman un texto a dicho alfabeto.

La enseñanza del braille comienza desde muy temprana edad entre quienes nacieron ciegos y, los que se volvieron invidentes ya mayores, son capaces de aprenderlo rápidamente, siendo quizá la puerta de comunicación desde y para el mundo más importante, reemplazando el sentido de la vista con el del tacto de forma inteligente y ordenada.

¿Te has preguntado cómo sueñan las personas ciegas?

# data[].attributes.attachment_link.description
Las personas ciegas se ven privadas de infinidad de cosas, incluyendo la lectura y el acceso a información que nos alerta de lo que pasa alrededor.

# data[].attributes.body
TV3

# data[].attributes.attachment_link.description
Vídeo amb gràfics en 3D sobre el sistema nerviós central, format pel cervell, cerebel, tronc de l'encèfal i medul·la espinal.

# data[].attributes.body
Happy Learning

# data[].attributes.attachment_link.title
El Sistema Nervioso | Videos Educativos para Niños

# data[].attributes.body
La Eduteca

# data[].attributes.headline
La FECUNDACION y el nacimiento - El cuerpo Humano

# data[].attributes.subject
La FECUNDACION y el nacimiento - El cuerpo Humano

# data[].attributes.body
Érase una vez... El cuerpo humano

# data[].attributes.attachment_link.title
La FECUNDACION y el nacimiento - El cuerpo Humano

# data[].attributes.body
Teoria

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La reproducció és el procés mitjançant el qual es formen nous éssers vius a partir d'éssers vius ja existents. Sense reproducció, els éssers vius no tindrien descendència i desapareixeria la vida sobre la Terra.

Les persones, igual que els altres animals, ens reproduïm sexualment. Perquè la reproducció sexual sigui possible, són necessaris dos sexes, el masculí i el femení. En les persones, els individus de sexe masculí són els homes i els de sexe femení són les dones.

Els homes i les dones tenim aparell reproductor. A diferència del que passa amb els altres aparells, l'aparell reproductor és diferent en cada sexe. El motiu és que realitzen funcions diferents:

L' aparell reproductor masculí produeix les cèl·lules sexuals masculines, anomenades espermatozoides.

L' aparell reproductor femení produeix les cèl·lules sexuals femenines, anomenades òvuls. A més, al seu interior es produeix la fecundació de l'òvul per part de l'espermatozoide, que donarà lloc al nou ésser.
La reproducció és el procés que permet formar un nou ésser viu a partir d'éssers vius existents.

L'aparell reproductor masculí està constituït per diversos òrgans: els testicles, els conductes deferents, les vesícules seminals i el penis. La seva funció és produir els espermatozoides o cèl·lules sexuals masculines, que, un cop s'uneixin als òvuls, formaran un nou ésser.

Els testicles són dues glàndules de forma arrodonida. Produeixen els espermatozoides.

Els conductes deferents són dos tubs que comuniquen els testicles amb l'uretra.

El penis és un òrgan musculós situat a l'exterior del cos. Està travessat per l' uretra. Té dues funcions: expulsar el semen i l'orina. El semen només es por expulsar quan està en erecció.

Les vesícules seminals són dues glàndules que produeixen el líquid seminal, un líqued viscós i blanquinós que permet als espermatozoides nedar.

La pròstata és una glàndula que produeix el líquid prostàtic. El líquid prostàtic és abocat als conductes deferents. La barreja formada pels espermatozoides, el líquid seminal i el líquid prostàtic constitueix el semen.

Per arribar a l'òvul, s'ha de produir la unió sexual. En la unió sexual, el penis es posa en erecció, és a dir, es posa rígid, s'introdueix a la vagina de la dona i ejacula. En l'ejaculació, el penis expulsa el semen, on neden milions d'espermatozoides. Gràcies a la seva cua, els espermatozoides poden nedar pel semen i avançar en direcció a les trompes de FaI·lopi, a la recerca de l'òvul. De tots els espermatozoides, només un acabarà fecundant l'òvul.

La maduració sexual de l'home

Les persones, en néixer, no tenen els òrgans sexuals desenvolupats. El desenvolupament dels òrgans sexuals s'inicia cap als 11-12 anys i s'allarga fins als 17-18 anys, quan la persona queda completament formada. Aquest desenvolupament va acompanyat de notables canvis físics externs. Vegem els canvis que experimer un noi:

Cap als 11-12 anys, els testicles es comencen a desenvolupar i apareix el pèl púbic. Es produeixen les primeres ejaculacions.

Cap als 13-15 anys, els nois augmenten molt en pes i alçada. Se'ls eixamplen les espatlles i el tòrax i els canvia la veu. Els comença a aparèixer pèl a la barba, al pit, a les cames i a les aixelles.

Cap als 17-18 anys, el penis ha augmentat de mida. També se'ls ha desenvolupat el pèl del pubis, de les aixelles, de la barba, del pit i de les cames. El cos està totalment format.

Aquestes edats són aproximades. El cos d'alguns nois experimenta un desenvolupament més ràpid que el d'altres. De fet, hi ha algunes persones que als 21 anys encara creixen en alçada.

L' aparell reproductor masculí està format pels testicles, els conductes deferents, el penis, les vesícules seminals i la pròstata. La seva funció és produir els espermatozoides.

L'aparell reproductor femení és molt diferent del masculí. El motiu és que la funció que realitza la dona en la reproducció és també diferent. La dona, a més de produir els òvuls, acull en el seu cos la fecundació i el desenvolupament de l'embrió i, un cop ha nascut, l'alimenta amb la llet que produeix.
L'aparell reproductor femení està format pels ovaris, que produeixen els òvuls, les trompes de Fal·lopi, l'úter, la vagina i la vulva.

Els ovaris són dos òrgans en forma d'ametlla. La seva funció és produir els òvuls.
Les trompes de Fal·lopi són els conductes que comuniquen els ovaris amb l'úter.

L' úter o matriu és la cavitat on es desenvolupa el nou ésser. Té forma de pera invertida.

La vagina és una cavitat de parets elàstiques on s'introdueix el penis en la unió sexual. Comunica l'úter amb l'exterior.

La vulva són uns replecs de pell en forma de llavis que protegeix, a més de l'entrada de la vagina, l'orifici de la uretra i un petit òrgan anomenat clítoris.

A partir dels 10-13 anys, els ovaris comencen a produir òvuls. En una ovulació, un dels ovaris deixar anar un òvul, que s'introdueix a la trompa de Fal·lopi i, després de recórrer aquest conducte, arriba a l'úter.
Les ovulacions es produeixen cada 28 dies, i comporten un seguit de canvis en l'úter. Així, en ovular, les parets de l'úter es comencen a recobrir d'una mucosa fortament irrigada de sang, que té com a funció acollir l'òvul fecundat.
Si l'òvul arriba a l'úter sense haver estat fecundat, la capa que s'ha format a les parets de l'úter es desprèn i, juntament amb l'òvul i una mica de sang, s'expulsa del cos. Aquest procés s'anomena menstruació o regla. Dura de tres a cinc dies, i es repeteix cada 28 dies. Si l'òvul hi arriba fecundat, s'implanta a les seves parets i es comença a formar el nou ésser.

La maduració sexual de la dona

En general, el desenvolupament sexual i el creixement comença una mica abans en les noies que en els nois. Vegem a continuació els canvis físics que experimenten les noies.

Cap als 10-12 anys, s'accelera el creixement i l'augment del pes. Es comencen a desenvolupar les glàndules mamàries i es produeix la primera menstruació. També es comença a formar el pèl púbic.

Cap als 13-14 anys, la majoria de noies ja tenen la menstruació. Es comença a formar pèl a les aixelles. Les glàndules mamaries comencen a ser actives.

Cap als 16-17 anys la menstruació ja és regular. S'eixamplen els malucs i les cuixes. Els pits estan completament desenvolupats. També s'ha format del tot el pèl púbic i el pèl de les aixelles.

Igual que en el cas de l'home, aquestes edats són aproximades. Així, algunes noies no tenen la primera menstruació fins als 14 anys.

L' aparell reproductor femení està format pels ovaris, les trompes de Fal·lopi, lúter, la vagina i la vulva. La seva funció és reproduir els òvuls i acollir la fecundació i la formació del nou ésser.

Esquema per a estudiar

# data[].attributes.attachment_link.description
La reproducció és el procés mitjançant el qual es formen nous éssers vius a partir d'éssers vius ja existents. Sense reproducció, els éssers vius no tindrien descendència i desapareixeria la vida sobre la Terra. Les persones, igual que els altres animals, ens reproduïm sexualment.

# data[].attributes.body
Esquema per estudiar

# data[].attributes.body
Edu365.cat

# data[].attributes.attachment_link.title
Regla? Menstruació? - Cicles menstruals i ovulació

# data[].attributes.attachment_link.description
Arribada la maduresa sexual, aproximadament un cop cada mes, a la meitat del cicle menstrual, un dels dos ovaris de la noia desprèn un òvul. Això és l' ovulació. De vegades els primers cicles menstruals de la noia són assaigs o proves que fa el cos i no sempre van acompanyats d'ovulació.

# data[].attributes.body
Happy Learning

# data[].attributes.attachment_link.title
La Reproducción Humana | Videos Educativos para Niños

# data[].attributes.body
Centre Jove d'Anticoncepció i Sexualitat

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Centre Jove d'Atenció a les Sexualitats (CJAS)

# data[].attributes.attachment_link.title
Mètodes anticonceptius i de protecció - Centre Jove d’Atenció a les Sexualitats (CJAS)

# data[].attributes.body
slideshare.net

# data[].attributes.body
CEIP Àlber

# data[].attributes.body
slideshare.net

# data[].attributes.attachment_link.description
LA REPRODUCCIÓ DE LES PLANTES, ALGUES I FONGS

# data[].attributes.body
CEIP Àlber

# data[].attributes.body
Youtube