# data[].attributes.body
Bl.a. monomerer brugt til fremstillingen.

# data[].attributes.headline
Se cyklus analyse besparelse CO2 på affald!

# data[].attributes.subject
Se cyklus analyse besparelse CO2 på affald!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
JavaScript is disabled on your browser. Please enable JavaScript to use all the features on this page.

Highlights

*

A model (STEAM3) for the assessment of global shipping emissions is presented.

*

The modelling is based on ship activities given by AIS, for more than 300,000 ships.

*

A route generation algorithm is used to handle large gaps in the AIS-data.

*

Data-assimilation is used to assign physically realistic properties for each ship.

*

Results for global shipping emissions have been analysed and presented for 2015.

Abstract

We present a comprehensive global shipping emission inventory and the global activities of ships for the year 2015. The emissions were evaluated using the Ship Traffic Emission Assessment Model (STEAM3), which uses Automatic Identification System data to describe the traffic activities of ships. We have improved the model regarding (i) the evaluation of the missing technical specifications of ships, and (ii) the treatment of shipping activities in case of sparse satellite AIS-data. We have developed a model for the collection and processing of available information on the technical specifications, using data assimilation techniques. We have also developed a path regeneration model that constructs, whenever necessary, the detailed geometry of the ship routes. The presented results for fuel consumption were qualitatively in agreement both with those in the 3rd Greenhouse Gas Study of the International Maritime Organisation and those reported by the International Energy Agency. We have also presented high-resolution global spatial distributions of the shipping emissions of NO x, CO ₂, SO ₂ and PM 2.5. The emissions were also analysed in terms of selected sea areas, ship categories, the sizes of ships and flag states. The emission datasets provided by this study are available upon request; the datasets produced by the model can be utilized as input data for air quality modelling on a global scale, including the full temporal and spatial variation of shipping emissions for the first time. Dispersion modelling using this inventory as input can be used to assess the impacts of various emission abatement scenarios. The emission computation methods presented in this paper could also be used, e.g., to provide annual updates of the global ship emissions.

# data[].attributes.attachment_link.title
Global assessment of shipping emissions in 2015 on a high spatial and temporal resolution

# data[].attributes.attachment_link.description
JavaScript is disabled on your browser. Please enable JavaScript to use all the features on this page. * A model (STEAM3) for the assessment of global shipping emissions is presented. * The modelling is based on ship activities given by AIS, for more than 300,000 ships.

# data[].attributes.body
Opbygning, fremstilling, egenskaber og mærkning samt genanvendelse

# data[].attributes.attachment_link.title
3042 Anvendelse af termoplastmaterialer Dec 2010

# data[].attributes.headline
Artikel om forsuring af havet ved det øgede indhold af kuldioxid i atmosfæren

# data[].attributes.subject
Artikel om forsuring af havet ved det øgede indhold af kuldioxid i atmosfæren

# data[].attributes.body
Påvirkning af kemiske ligevægte i havet, udfordringer for organismer i havet, forskning indenfor emnet.

# data[].attributes.body
MANGE MATERIALER TIL PLASTFORURENING

# data[].attributes.attachment_link.description
Tonsvis af svært nedbrydelige plastikposer, plastikflasker og bittesmå stykker mikroplast flyder rundt i verdenshavene hvor de gør stor skade på fisk og planter og måske også på mennesker.

# data[].attributes.headline
Carbon Capture & Storage af Howard Herzog

# data[].attributes.subject
Carbon Capture & Storage af Howard Herzog

# data[].attributes.body
Engelsk artikel

# data[].attributes.body
Generel viden, plasttyper, udfordringer og mulige løsninger

# data[].attributes.headline
Øvelsesvejledning til øvelse omkring forsuring af havet

# data[].attributes.subject
Øvelsesvejledning til øvelse omkring forsuring af havet

# data[].attributes.headline
Bla. noget om kracking af råolie til benzin

# data[].attributes.subject
Bla. noget om kracking af råolie til benzin

# data[].attributes.headline
Artikel fra NewAtlas om ny system "Hybrid Na-CO2" System

# data[].attributes.subject
Artikel fra NewAtlas om ny system "Hybrid Na-CO2" System

# data[].attributes.body
Fra 22.Januar 2019

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
When CO2 is injected into the aqueous electrolyte, it reacts with the cathode, turning the solution more acidic, which in turn generates electricity and creates hydrogen. In tests, the team reported a CO2 conversion efficiency of 50 percent, and the system was stable enough to run for over 1,000 hours without causing any damage to the electrodes. Unlike other designs, it doesn't release any CO2 as a gas during normal operation - instead, the remaining half of the CO2 was recovered from the electrolyte as plain old baking soda.

# data[].attributes.attachment_link.title
Carbon capture system turns CO2 into electricity and hydrogen fuel

# data[].attributes.attachment_link.description
When CO2 is injected into the aqueous electrolyte, it reacts with the cathode, turning the solution more acidic, which in turn generates electricity and creates hydrogen. In tests, the team reported a CO2 conversion efficiency of 50 percent, and the system was stable enough to run for over 1,000 hours without causing any damage to the electrodes.

# data[].attributes.body
Bl.a. om opbygning, plasttyper, anvendelse, mærkning og genanvendelse

# data[].attributes.body
video: 1
https://www.youtube.com/watch?v=Xsqlv4rWnEg
Video: 2
https://www.youtube.com/watch?v=ZYyKUePdC2Y

# data[].attributes.body
Fra 2010

# data[].attributes.body
https://docs.google.com/presentation/d/1ROOofroN-oP0TQewqU10o64wE8nyQg_Qq7lDAmCPVXc/edit?usp=sharing

# data[].attributes.body
https://www.reuters.com/article/us-shipping-fuel-sulphur/new-rules-on-ship-emissions-herald-sea-change-for-oil-market-idUSKCN1II0PP

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Dansk Kompetencecenter for Affald og Ressourcer

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
På denne side kan du finde information om genanvendelse af plastaffald, Europæisk og national lovgivning samt relevante plastprojekter. I menuen til højre kan du finde links til lovgivning, rapporter og andre hjemmesider.
Opdateret august 2018.

Der findes mange forskellige slags plast, til mange forskellige formål. Plast kan fremstilles enten af polymerer raffineret fra olie eller af plantebaserede polymerer. Både de oliebaserede og de plantebaserede kan potentielt genanvendes. Både olie- og plantebaserede plasttyper kan også være bio-nedbrydelige. Selvom de fleste er lavet af samme byggesten, er der forskel på, om de kan genanvendes og hvordan.

I dag er det kun en mindre del af plastaffaldet, der genanvendes i Danmark og EU. Verdens produktion af plast er steget fra ca 1,5 mio. tons i 1950 til ca 322 mio. tons i 2015. Omkring halvdelen af al verdens plast produceres i Asien og ca. 28 % i Kina alene. 49 mio. tons, ca 15 %, anvendes i Europa og med en forventet vækst på mindst 5 % pr. år.

Der genereres ca. 27 mio. ton (2016) plastaffald i Europa om året, hvoraf ca. 27 % havner på deponier. Hovedparten af den resterende del af plasten energiudnyttes (42 %). Godt 30 % af plastaffaldet indsamles til genanvendelse, heraf skønnes mindre end 50 % reelt genanvendt.

En del af plastaffaldet, ca 1,5-4 % af verdens plastproduktion, havner i vores have. I havet ender plastaffaldet på verdens strande, nedbrydes til mikroplast eller danner store "øer" af plast. FN skønner, at skaderne på havmiljøet udgør mindst 8 mia. USD pr. år.

Den største del, ca 40 %, af den anvendte plast anvendes til emballager. Emballageplast består af meget forskellige typer og kvalitet af plast som ofte vanskeliggør genanvendelse af plasten. Emballageplasten kan også være forurenet med fødevarerester, der også vanskeliggør genanvendelse.
Det anslås, at 95 % af værdien af plastemballagematerialerne på verdensplan går tabt efter kun én forbrugscyklus.

På EU-niveau genanvendes ca 41 % af plastemballagerne, fordelt på 37 % genanvendelse af husholdningsemballager og 47 % af plastemballager fra erhverv. I Danmark genanvendes 32 % af plastemballagerne. Danmark ligger dermed i den dårligste fjerdedel, hvad angår genanvendelse af plastemballager. Kun 17,2 % af plastemballagerne fra husholdningerne genanvendes i Danmark, her er Danmark det næstdårligste land i EU, kun Ungarn er dårligere.

Af de indsamlede danske plastmængder udgør plast fra husholdninger ca 30%. Danmark er dermed et af de lande i EU, der genanvender mindst plastemballage fra husholdningerne.

I 2015 indsamlede Danmark ca 31 % af plastemballagen fra husholdninger til genanvendelse. Danmark ligger dermed i den dårligste fjerdedel hele EU, hvor den gennemsnitlige indsamlingsprocent er ca 41% i 2016.

Plastemballage udgør en større og større del af husholdningsaffaldet (Econet). En del kommuner har fastsat klimamål, der skal gøre kommunerne CO2-neutrale og arbejder i den forbindelse på at udsortere plastaffald fra husholdningerne til genanvendelse, da forbrænding af plastaffaldet vil belaste energiproduktionen på affaldsforbrændingsanlæggene med CO2-emissioner.

Plastemballager designes med det formål at transportere, opbevare og beskytte en vare. For fødevarer handler det endvidere om at forlænge fødevarens holdbarhed. Når plastemballagen har udtjent sit formål og bliver til affald, er håndteringen og genanvendelse af plastmaterialet ikke tænkt ind på forhånd. Dette gør det ofte vanskeligt at genanvende plastaffaldet og holde det i et lukket kredsløb. Det er derfor vigtigt, at stimulere hele værdikæden til udvikling/innovation, som sikrer, at emballageplastressourcerne bevares i kredsløb.

Hvordan genanvendes plastaffald?
Der findes mange forskellige typer plast og der er stor forskel på, hvordan de kan genanvendes. Genanvendelsen af plastaffald kan vanskeliggøres af plastens indhold af additiver. Additiver er stoffer, som tilsættes plasten for at give plasten de ønskede egenskaber og udseende. Der findes flere hundrede additiver og indholdet i plasten varierer fra få procent til lidt over 50 %. Når plastaffaldet genanvendes, bliver de fleste additiver i plasten, da det er svært at fjerne dem fra plasten.

De mest almindelige plasttyper er PET, PE-HD (HDPE), PE-LD (LDPE), PP, PS og PVC. Hvilken plasttype der er tale om, kan som regel ses på den mærkning, de fleste plastemner har. Mærkningen er en trekant med et tal og tallet henviser til den enkelte plasttype. PET har f.eks. tallet 1 og PVC tallet 3. Du kan se en tabel med plastmærkning i et notat fra Plastindustrien her.

De største potentialer for at genanvende og lukke materialekredsløbene for plastressourcerne vurderes i dag til at findes inden for fødevareemballager af typen PET og PE-HD.

Når plastaffald genanvendes, foregår det på forskellige måder. Fælles for alle måderne er dog, at plastaffaldet indsamles, renses, sorteres, neddeles og sluttelig pelleteres til endelig genanvendelse.

I Danmark indsamles plastaffaldet typisk fra genbrugsstationer eller husholdninger, hvorefter det i nogle tilfælde forsorteres, inden det transporteres til udenlandske mekaniske genanvendelsesanlæg.

På genanvendelsesanlæggene bliver plastaffaldet typisk sorteret i forhold til polymertype, farve mv. og renset/vasket for urenheder. Jo renere plasten kan sorteres, des lettere er den at genanvende. Dvs. at den sorterede plast helst skal bestå af kun én polymertype. Sorteringen foregår både mekanisk og manuelt. Den manuelle sortering foregår typisk som en forsortering eller en eftersortering. Den automatiske sortering kan omfatte infrarød gennemlysning, luftstrøms-separation, separation i vand, centrifugering, magnetisme mv. Efter sortering bliver plasten neddelt, malet, flaget, extruderet og pelleteret eller granuleret, hvorefter plasten er klar til at indgå i nye plastprodukter. Alle processerne foregår som regel i en integreret proces.

Kemisk genanvendelse
Plastgenanvendelsen kan i sjældne tilfælde ske ved en kemisk proces, hvor affaldsplastens polymerer nedbrydes til monomerer eller olieprodukter ved hjælp af varme og/eller kemiske hjælpestoffer. Kemisk genanvendelse er dog ofte en dyr proces og produktkvaliteten relativt dårlig. Teknologien er stadig under udvikling, men har, ifølge store aktører på markedet, store potentialer.

Produktion af brændstof
Endeligt er det også muligt at nyttiggøre plasten til produktion af brændstof. Her nedbrydes polymererne delvist til olie- eller diesellignende forbindelser der så kan anvendes i transportsektoren. Ved denne nyttiggørelsesform mistes en del af de ressourcer, der er anvendt til at producere plasten, hvorfor denne nyttiggørelse kun bør anvendes på plast, der ikke kan genbruges eller genanvendes. Det kan for eksempel være plast af ringe kvalitet som plast fra havmiljøet.

Plastemballage fra husholdningerne er et prioriteret område i Regeringens nationale ressourcestrategi og er omfattet af det generelle mål om 50 % genanvendelse af husholdningsaffaldet i 2022. Flere kommuner har allerede taget initiativ til øget plastindsamling eller undersøger muligheder for genanvendelse af plastaffaldet. Der eksisterer dog en række udfordringer, som især knytter sig til de mange forskellige plasttyper og kvaliteter.

Regeringen er i gang med at udarbejde en national dansk plasthandlingsplan. Udkast til handlingsplanen forventes i 2018. Planen forventes at have følgende temaer i fokus:

Forebyggelse af plastaffald

Øget genbrug og genanvendelse af plast

Reduktion af forurening fra plastaffald

Mikroplast

Design og innovation

Internationale indsatser

Uddannelse og forskning

Finansiering - hvordan forbedrer man økonomien i plast?

Plastemballage

Øget viden blandt borgere (oplysningskampagner, etc.)

Lovgivning
Håndtering af affald er fastlagt i affaldsbekendtgørelsen, som fastsætter krav til, hvordan affald skal håndteres, samt hvilke indsamlingsordninger kommunerne skal etablere. For plastaffald fremgår det af § 31, at kommunen skal etablere en indsamlingsordning for genanvendeligt plastemballageaffald, herunder for affald i form af plastflasker og -dunke. Kommunen skal endvidere etablere en indsamlingsordning for PVC-affald. Indsamlingsordningen kan være en bringeordning (f.eks. genbrugsstation) eller en henteordning (separat indsamling ved husstanden).

Plastemballageaffald er tillige omfattet af bekendtgørelsen om visse krav til emballager (Emballagebekendtgørelsen), som også implementerer EU's emballagedirektiv. Det fremgår af bekendtgørelsen, at plastkasser og plastemballager bør holdes i et lukket produktkredsløb. Når det ikke er muligt at bruge kasserne og pallerne mere, bør plasten så vidt muligt genanvendes til nye kasser og paller eller brændes.

Nuværende regulering
De retlige rammer for at behandle affald i Europa er fastlagt i EU's affaldsdirektiv. Direktivet indeholder blandt andet en prioriteringsrækkefølge for, hvordan affald skal håndteres - det såkaldte affaldshierarki, hvor forebyggelse og forberedelse til forebyggelse prioriteres højest, dernæst genanvendelse og endelig energiudnyttelse samt deponering.

Affaldsdirektivet fastlægger, at medlemslandene senest i 2025 skal indføre en producentansvarsordning for emballager, herunder plast. Herudover fastsætter affaldsdirektivet en række genanvendelsesmål for både emballager under et og plast.

Emballager:
2020: 55 %
2025: 65 %
2030: 70 %
Dansk genanvendelse i 2015 (beregnet som indsamlet mængde): 73 %

Plast:
2020: 22,5 %
2025: 50 %
2030: 55 %
Dansk genanvendelse i 2015 (beregnet som indsamlet mængde): 31 %

EU Kommissionen vedtog i april 2015 reduktionsmål for anvendelsen af plastikposer med en tykkelse på under 50 mikrometer, dog ikke de helt tynde, som bruges til f.eks. frugt. Forbruget af de helt tynde plastposer skal dog rapporteres til EU. Det nye reduktionsmål er fastsat i et nyt direktiv om plastposer 2015/720/EU. Medlemslandene kan vælge mellem to løsninger: At indføre en afgift på alle plastikposer senest ved udgangen af 2018 eller vedtage reduktionsmål på maksimum 90 plastikposer pr. indbygger pr. år i 2019 og 40 plastiskposer i 2025. I 2017 skal EU Kommissionen foreslå en fælles mærkningsordning for biologisk nedbrydelige og komposterbare plastikposer.

I 2010 blev der brugt ca. 90 milliarder engangsplastikposer i EU og ca. 8 milliarder vurderes at havne i miljøet. Hver EU-borger bruger i gennemsnit omkring 200 plastikposer årligt, hvoraf ca. 92 % er engangsposer. Dansk Erhverv anslår, at Danmark årligt bruger ca. 80 plastikposer pr. borger, dermed opfylder Danmark allerede reduktionsmålet for 2019. Danmark har siden 1993 haft en afgift på plastikposer.

EU-strategi for plast
EU Kommissionen udgav i 2018 en europæisk strategi for plastaffald i miljøet i erkendelse af, at affaldsdirektivet ikke i tilstrækkelig grad adresserer udfordringerne med plastaffald. Håndteringen af plast, ikke kun som affald, i EU er utilstrækkelig og der ligger store økonomiske og miljømæssige potentialer i at gentænke den måde, hvorpå EU producerer, forbruger og bortskaffer plast. Plast skal, efter strategien, indgå i den cirkulære økonomi og plastaffald anskues som en værdifuld ressource, der skal udnyttes og ikke deponeres eller forbrændes.

Strategien har til formål at:

Gøre genanvendelse til en god forretning for virksomhederne: Der vil blive udviklet nye regler for emballage for at forbedre genanvendeligheden af al den plast, der findes på markedet og efterspørgslen efter produkter bestående af genanvendte plastmaterialer vil blive forøget. Den øgede indsamling af plast indebærer, at der opføres bedre og større genanvendelsesanlæg, og at der indføres bedre og mere standardiserede systemer for særskilt indsamling og sortering af affald i hele EU. Det vil skønnet give besparelser på omkring 100 euro pr. ton indsamlet affald. Det vil også skabe større merværdi for en mere konkurrencedygtig og robust plastindustri.

Nedbringe mængden af plastaffald: Som følge af europæisk lovgivning er brugen af plastikposer allerede blevet reduceret betydeligt i adskillige medlemsstater. Med de nye planer rettes fokus nu mod andre engangsplastvarer og fiskeredskaber, der vil blive ydet støtte til nationale oplysningskampagner, og der vil blive set på behovet for nye EU-regler med udgangspunkt i høringer af berørte parter og anden dokumentation. Kommissionen vil også træffe foranstaltninger til at begrænse brugen af mikroplast i produkter og indføre særlige mærker for bionedbrydelig og komposterbar plast.

Forhindre, at affald udtømmes i havet: Nye regler om havnemodtagefaciliteter vil sætte ind mod havaffald fra kilder til søs ved hjælp af foranstaltninger til at sikre, at affald, der produceres om bord på skibe eller indsamles på havet, ikke blot efterlades der, men bringes tilbage til land og undergår en passende behandling. Reglerne omfatter også foranstaltninger til at nedbringe den administrative byrde for havne, skibe og de kompetente myndigheder.

Fremme investering og innovation: Kommissionen vil udstede retningslinjer til de nationale myndigheder og europæiske virksomheder for, hvordan de kan hjælpe med at minimere mængden af plastaffald ved kilden. Der vil blive ydet mere støtte til innovation, idet der afsættes yderligere 100 mio. EURO til udviklingen af mere intelligente og mere genanvendelige plastmaterialer, effektivisering af genanvendelsesprocesser samt sporing og fjernelse af farlige stoffer og forurenende stoffer fra genanvendt plast.

Anspore til en omstilling i hele verden: Samtidig med at EU gør sit hjemmearbejde, vil EU arbejde sammen med andre partnere fra resten af verden for at finde globale løsninger og udvikle internationale standarder.

Grønbog om PVC
EU Kommissionen har endvidere fokus på PVC plast på baggrund af medlemsstaterne diskussioner om PVC plastens mulige miljø- og sundhedsbelastende egenskaber. Kommissionen har udarbejdet en grønbog om PVC, som identificerer en række miljømæssige påvirkninger som f.eks. de anvendte additiver (tungmetaller og kemikalier) og affaldshåndteringen af PVC (genanvendelse, forbrænding, deponering). Grønbogen foreslår, at der udarbejdes en horisontal fælles PVC strategi og PVC industrien i Europa har underskrevet en frivillig aftale om at udvikle bæredygtig PVC plast med f.eks. et reduceret indhold af tungmetaller, bedre muligheder for genanvendelse mv.

EU Kommissionen har udarbejdet en livscyklusvurdering af PVC plast baseret på eksisterende undersøgelser, data mv. Rapporten konkluderer, at det ikke er muligt at vurdere, hvorvidt produktionsfasen eller brugsfasen af PVC giver anledning til den største påvirkning af miljøet. Generelt manglede der nyere data og meget få studier beskrev brugsfasen. Find EU Kommissionens LCA studie om PVC her.

# data[].attributes.attachment_link.title
Oversigt over affaldsfraktionen - Plast - Dansk Kompetencecenter for Affald og Ressourcer

# data[].attributes.attachment_link.description
På denne side kan du finde information om genanvendelse af plastaffald, Europæisk og national lovgivning samt relevante plastprojekter. I menuen til højre kan du finde links til lovgivning, rapporter og andre hjemmesider. Opdateret august 2018. Der findes mange forskellige slags plast, til mange forskellige formål.

# data[].attributes.body
https://www2.mst.dk/Udgiv/publications/2012/06/978-87-92903-30-3.pdf

http://www.cleanshipping.org/download/111128_Air%20pollution%20from%20ships_New_Nov-11%283%29.pdf

https://www2.mst.dk/Udgiv/publications/2018/04/978-87-93710-00-9.pdf

https://www.marineinsight.com/maritime-law/what-is-sulphur-oxides-or-sox-air-pollution-from-ships/

https://www2.mst.dk/Udgiv/publications/2012/06/978-87-92903-30-3.pdf

https://nptel.ac.in/courses/103107082/module6/lecture3/lecture3.pdf

havet, international handel nox gas,

# data[].attributes.headline
TED "A new way to remove CO2 from the atmosphere"

# data[].attributes.subject
TED "A new way to remove CO2 from the atmosphere"

# data[].attributes.body
https://www.ted.com/talks/jennifer_wilcox_a_new_way_to_remove_co2_from_the_atmosphere

# data[].attributes.body
Kulsyresystemet

# data[].attributes.body
Mads

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ifølge den længe ventede rapport fra FN's klimapanel, IPCC, er drastiske og dramatiske ændringer nødvendige for at afværge klimaforandringernes katastrofale konsekvenser.

Prominent placeret i rapporten er debatten om en række teknologier, der har til formål at trække CO 2 ud af luften; nemlig Carbon Dioxide Removal (CDR) og Negative Emissions Technologies (NETs).

Ifølge IPCC skal vi i lang større udstrækning fyre op under brugen af disse teknologier for at holde opvarmningen under 1,5 grader i forhold til det førindustrielle niveau.

Men set i lyset af at udledningen af drivhusgasser er stadigt stigende, og klimaindsatsen ikke opfylder klimaforskernes målsætninger, er NETs-teknologiernes forventede bidrag efterhånden af kritisk betydning.

Kan de overhovedet fungere i så stor en skala?

Hvad er NETs-teknologierne?

Der er stor uenighed om, hvor stor effekt disse teknologier kan have i klimaindsatsen.

Jeg blev inddraget i debatten, fordi to af de mest fremherskende NETs-teknologier involverer kulstofopsamling og -lagring ( CCS- CO ₂ capture and storage) - en teknologi som jeg i knap 30 år har forsket i.

Mange NETS-teknologier trækker CO ₂ fra atmosfæren gennem fotosyntese, og det mest enkle eksempel er skovrejsning.

Afhængig af den specifikke teknik kan CO ₂ fra atmosfæren ende i jordbunden, vegetation, oceanerne, dybtliggende geologiske formationer eller endda i bjergarter.

Omkostningerne forbundet med de forskellige NETs-teknologier varierer, og det samme gælder for skala (hvor mange ton teknologierne potentielt kan trække fra atmosfæren), teknologisk parathed, miljømæssige effekter samt effektivitet.

Skovrejsning er den eneste NETs-teknologi, der er blevet implementeret kommercielt, selv om andre er blevet testet i mindre skala. Man har eksempelvis produceret biokul (også kaldet biochar), der er forkullet restmateriale fra plante- eller dyrebiomasse, som kan bruges til at mindske emissionen af drivhusgasser.

Omkostninger, potentiale og bieffekter

Et nyligt studie debatterer forskellige NETs-teknologiers 'omkostninger, potentiale og bieffekter'.

Skovrejsning/genplantning er én af de billigste metoder. Omkostningerne beløber sig på omkring US$10 per ton CO ₂ (cirka 65 DKK), men metoden kan kun magte en lille mængde CO ₂ i forhold til andre NETs-teknologier.

En række specielt fremstillede systemer har til formål at fjerne CO ₂ direkte fra luften.

Omkostningerne ved direkte fjernelse beløber sig på flere hundrede dollar per ton CO ₂, men metoden kan potentielt fjerne en stor mængde CO ₂.

I en FN klimarapport fra 2014 løb en teknologi kaldet BECCS (bio-energy with carbon capture and storage) af med opmærksomheden.

BECCS-teknologien bruger planterester - eller biomasse - til at producere energi. Efterfølgende opsamles CO ₂-emissionerne, der så bliver lagret som gasser i undergrunden.

Gætteri og påstande snarere end viden og fakta

Det er en bekostelig, men ikke urimeligt dyr, metode, der koster cirka US$ 100-200 per ton CO ₂.

Den største forhindring relaterer til tilgængeligheden af 'low-carbon'-biomasse.

Der er CO ₂-emissioner associeret med dyrkning, høst og transport af biomasse, såvel som potentielle CO ₂-emissioner som følge af ændringer i jordbrugsmetoderne; hvis eksempelvis skovene bliver fældet til fordel for andre former for biomasse.

Emissionerne skal alle holdes på et minimum, for at biomassen er 'low-carbon', og for at det overordnede resultat ender som negative emissioner.

Potentielle biomasser er blandt andet prærie-hirse (også kaldet staude-hirse) og nåletræer som Pinus taeda i modsætning til eksempelvis majs, der på nuværende tidspunkt bliver omdannet til flydende brændstof, og som har et stort CO₂-fodaftryk.

Nogle af de foreslåede NETs-teknologier bygger i høj grad på gætteri eller påstande snarere end på viden og fakta.

For eksempel bliver havgødning almindeligvis ikke anset for at være en realistisk løsning, fordi de miljømæssige konsekvenser, det vil få for oceanerne, angiveligt vil være uacceptable.

Desuden er der sat spørgsmåltegn ved metodens effektivitet.

Videnskabens holdning

I 2017 foretog forskere ved University of Michigan et systematisk review af litteratur om NETs-teknologierne.

Studiet konkluderede, at teknologierne kan fange, hvad der svarer til 37 gigatons (37 milliarder ton) for mindre end US$ 70 per metrisk ton.

Til sammenligning udleder verden cirka 38 gigaton CO ₂ om året.

Jeg mener dog, at dette resultat bør tages med en meget stor gran salt.

Studiet vurderer nemlig, at:

Kun én NETs-teknologi er etableret (skovrejsning/genplantning).

Tre NETs-teknologier er påviste (BECCS, biokul og modificerede landbrugsmetoder).

De restende NETs-teknologier er spekulative. De har med andre ord potentiale, men er endnu ikke påviseligt effektive.

Andre studiers dom er mere skånselsløs. Et studie publiceret i Nature Climate Change i 2015 oplyser:

"På nuværende tidspunkt er det ikke én NETs-teknologi (eller en kombination af NETs-teknologier), der kan implementeres i forsøget på at opfylde 2 gradersmålet uden alvorlige konsekvenser for land, energi, vand, næringsstof, albedo eller omkostninger, og derfor skal skal 'plan A' øjeblikkeligt og aggressivt reducere drivhusgasemissionerne."

I et andet studie fra 2016 konkluderer forskerne Kevin Anderson og Glen Peters, at: "Negativ emissionsteknologier er ikke en forsikringspolice, men snarere en uretfærdig og stor satsning. Der en en reel risiko for, at de vil være ude af stand til indfri løfter og potentiale."

Det korte af det lange er, at NETs-teknologierne påviseligt skal være i stand til at fungere i gigaton-skala, til en overkommelig pris og uden alvorlige konsekvenser for miljøet.

Det er endnu ikke sket. Og der er stor uenighed om, det nogensinde vil ske.

Sikkerhedsnet?

Et afgørende spørgsmål er: Hvilken rolle kan NETs-teknologierne spille - både fra en politisk og en økonomisk synsvinkel - i takt med, at vi forsøger at stabilisere Jordens middeltemperatur på et acceptabelt niveau?

En mulig rolle er at kompensere: Mængden af CO ₂ trukket fra atmosfæren genererer 'kredit', der kompenserer for emissioner andetsteds.

Denne brug af negative emissioner kan blive en vægtig politisk og økonomisk løftestang.

I for eksempel flytrafikkens tilfælde er den bedste tilgang til nul-emissioner muligvis at lade industrien fortsætte med at udlede CO ₂, og så opveje emissionerne med kredit fra NETs.

De negative emissioner er i bund og grund en måde at kompensere for flytrafikkens udledning af CO ₂, som man forventer vil være afhængig af fossile brændstoffer de næste mange år.

25 procent af udledningerne svære at mindske

Omkring 25 procent af de nuværende CO ₂-udledninger kan klassificeres som svære at mindske.

Denne modregningsmodel giver økonomisk mening, når omkostningerne ved negative emissioner er mindre end omkostningerne forbundet med reduktion af emissionerne fra selve kilden.

Så hvis BECCS-teknologierne kan producere negative emissioner til cirka US$150 per ton CO ₂, kan det bruges til økonomisk at kompensere for de flere hundrede dollar per ton CO ₂, det ellers ville koste at ændre flyenes brændstof.

Økonomien forbundet med at bruge NETs-teknologierne til at korrigere 'overskridelser' er i en helt anden størrelsesorden.

Vi som samfund lader ikke til at være villige til at gøre en indsats, der er stor nok til at mindske CO ₂-udledningerne til en pris på cirka US$ 10 per ton CO ₂, så vi kan holde temperaturstigningerne på under 1,5 eller 2 grader.

At rette op efter en overskridelse betyder, at vi forventer, at fremtidige generationer rydder op efter os ved at trække CO ₂ fra atmosfæren til en pris på flere hundrede US$ eller endda mere per ton CO ₂.

Det er, hvad vi risikerer, at fremtidig implementering af NETs-teknologierne vil koste.

Det giver på ingen måde mening.

Mange teknologiske, økonomiske og miljømæssige hindringer

Hvis vi ikke er villige til at implementere de relativt billige kompenserende teknologier, der der er til rådighed i dag - såsom forbedret effektivitet, forøgede vedvarende energikilder eller skifte fra kul til naturgas for at reducere CO ₂-emissionerne, - hvad er så sandsynligheden for, at fremtidige generationer vil bruge NETs-teknologier, som er langt, langt dyrere?

Derfor ser jeg NETs-teknologiernes rolle som kompensering som fornuftig.

Delvis implementering er allerede i gang, og yderligere implementering er forventelig i fremtiden.

Det er derimod mere fortrøstningsfuldt end realistisk at forvente, at NETs-teknologierne kan kompensere for, at vi overstiger det globale kuldioxid-budget (Global Carbon Budget) og overskrider stabiliseringsmålene.

Der er mange teknologiske, økonomiske og miljømæssige hindringer i vejen for NETs-teknologierne.

I formuleringen af ​​klimapolitikken tror jeg ikke, at vi skal regne med, at fremtidig implementering af NETs-teknologier kan kompensere for vores manglende indsats i dag.
Howard J. Herzog modtager støtte fra Energy Futures Initiative, Exxon-Mobil, QRI, Total. Denne artikel er oprindeligt publiceret hos The Conversation og er oversat af Stephanie Lammers-Clark.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forsker: Regn ikke med, at CO2-opsugende teknologi er nok til at redde klimaet

# data[].attributes.attachment_link.description
Ifølge den længe ventede rapport fra FN's klimapanel, IPCC, er drastiske og dramatiske ændringer nødvendige for at afværge klimaforandringernes katastrofale konsekvenser. Prominent placeret i rapporten er debatten om en række teknologier, der har til formål at trække CO 2 ud af luften; nemlig Carbon Dioxide Removal (CDR) og Negative Emissions Technologies (NETs).

# data[].attributes.body
https://www.researchgate.net/publication/267510927_NOx_Scrubbing_Technology_Breakthrough

# data[].attributes.body
Sur nedbør

# data[].attributes.body
http://carbonengineering.com/about-a2f/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Opdateret: Forskerne har efter udgivelsen svaret på henvendelserne om energikrav og skalering. Energikravet er betragteligt, men skal komme fra vedvarende energi. Se nederst i artiklen.
En ny teknik til at opsuge og opbevare CO2 er blevet udviklet af forskere ved det australske Royal Melbourne Institute of Technology ( RMIT).

Forskerne er lykkedes med at konvertere CO2 i gasform til kulstofpartikler i fast form.

Resultatet er publiceret i det anerkendte tidsskrift Nature Communications i dag.

Særligt interessant er det måske, at teknikken fungerer ved stuetemperatur uden brug af højt tryk.

Nuværende eksisterende teknologier til opsugning og omdannelse af CO2 benytter sig oftest af at sammenpresse kuldioxiden til flydende form og så sprøjte den ned under jorden.

Men ved at konvertere gassen til en potentielt stabil og fast form, har teknikken stort potentiale.

I en pressemeddelelse siger RMIT-forsker Dr. Torben Daeneker, at deres nyudviklede metode kan være mere bæredygtig:

- Selvom vi ikke kan stille tiden tilbage, er det at ændre CO2 tilbage til kul og begrave det i jorden, lidt ligesom at skrue udledningerne tilbage i tid, siger han.

Sådan laver forskerne CO2 til kul:

For at konvertere CO2 til kul har forskerne designet en katalysator af flydende metal.

Den har en særlig overflade, der gør den meget effektiv til at lede elektricitet og kemisk aktiv.

CO2'en opløses i en beholder med en elektrolytisk væske og lidt af det flydende metal, som så tilføres en elektrisk strøm.

CO2'en konverteres og samles som flager af kulstof, der slipper overfladen af det flydende metal af sig selv.

Kilde: RMIT

Sker normalt ved højt tryk

Indtil nu er CO2 kun blevet omdannet til fast stof ved meget høje temperaturer, forklarer han. Men ved at bruge nogle flydende metaller som katalysator, har forskerne haft succes med at omdanne gassen.

Ifølge Philip Fosbøl, lektor ved DTU Kemiteknik og ekspert i opsugning og opbevaring af CO2, er det ikke noget, man hører om tit:

- Det lyder meget interessant. Hvis de kan gøre det med CO2, er det da fantastisk, siger han.

- Normalt omdanner man kuldioxiden til et syntetisk gas, som kan omdannes til andre kemikalier.

Philip Fosbøl mener, det er for tidligt at lave en egentlig vurdering af teknikken, inden han har kigget detaljerne igennem.

# data[].attributes.attachment_link.title
Første gang nogensinde: Nu kan forskere lave CO2-gas om til kul

# data[].attributes.attachment_link.description
Opdateret: Forskerne har efter udgivelsen svaret på henvendelserne om energikrav og skalering. Energikravet er betragteligt, men skal komme fra vedvarende energi. Se nederst i artiklen. En ny teknik til at opsuge og opbevare CO2 er blevet udviklet af forskere ved det australske Royal Melbourne Institute of Technology ( RMIT).

# data[].attributes.attachment_link.title
Can we stop climate change by removing CO2 from the air? | Tim Kruger

# data[].attributes.body
http://carbonengineering.com/wp-content/uploads/2017/06/APS_DAC_Report-FINAL_Original.pdf

# data[].attributes.body
Reaktionen mellem aminer og CO2. Forhold der har betydning for regenerering af aminerne.

# data[].attributes.attachment_link.title
P_Singh_CO2 absorption with amine based solvents

# data[].attributes.body
Enthalpi, smog, drivhuseffekt

# data[].attributes.body
Klimatestementet af Anders Morgenthaler. Fra d. 20/4-18. Mest interessant fra 8-17 min inde.

# data[].attributes.attachment_link.title
Klimatestamentet: Vi smider da bare CO2'en ned i undergrunden | P1 | DR

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvorfor lagrer vi ikke bare CO2 i undergrunden og glemmer det problem? Forskere fra DTU og GEUS vurderer, at der kan lagres flere hundrede års CO2-forbrug under Tønder og Stenlille. Men i Danmark har vi droppet de fleste planer om lagring af CO2, selvom det kan være en af løsningerne på klimaforandringerne.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Acid Test

The world's oceans absorb about 30 percent of the carbon dioxide released into the atmosphere. That means that as levels of CO2 in the atmosphere have increased, so too have levels in the seawater, leading to an increase in the water's acidity.

Over time, a new study has found, the effect has become so pronounced that the Pacific Ocean's increasingly acidic water is dissolving the shells of newly hatched Dungeness crabs.

Tiny Troubles

For the study, which was funded by the National Oceanic and Atmospheric Association (NOAA) and published in the journal Science of the Total Environment, an international team of researchers used a scanning electron microscope to analyze samples of Dungeness crabs collected during a 2016 NOAA research cruise.

That led to the discovery of larval Dungeness crabs with damage to their upper shells. Some of the crabs had lost the hair-like sensory structures they'd typically use to navigate their environments, and many of the damaged crabs were smaller than other larvae.

Crab Shortage

The discovery doesn't just impact the Pacific ecosystem - it could also affect the economies of cities in the Pacific Northwest that catch and sell the crustaceans.

"If these larval crab need to divert energy to repair their exoskeletons and are smaller as a result, the percentage that make it to adulthood will be at best variable and likely go down in the long-term," researcher Nina Bednarsek of the Southern California Coastal Water Research Project said in a news release.

READ MORE: Dungeness crab larvae already showing effects of coastal acidification [NOAA]

More on ocean acidification: Our Acidic Oceans Are Eating Away at Sharks' Skin

# data[].attributes.attachment_link.title
The ocean is getting so acidic that it's dissolving crabs' shells

# data[].attributes.attachment_link.description
The world's oceans absorb about 30 percent of the carbon dioxide released into the atmosphere. That means that as levels of CO2 in the atmosphere have increased, so too have levels in the seawater, leading to an increase in the water's acidity.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
På de mange køreture hjem til barndomshjemmet i Vestjylland, kom designer Helen Leegaard altid forbi en virksomhed med stakkevis af presenninger, der bare ventede på at blive smidt ud.

Hver gang tænkte hun: 'Det der, det kan bare ikke passe. Man må kunne bruge al det affald på en bedre måde'. Der blev kimen til virksomheden Grünbag lagt.

Grünbag producerer designtasker ud af genbrugs- og genanvendte materialer, som presenninger, partytelte, kedeldragter og brugte sejl. Virksomheden, som Helen Leegaard kørte forbi dengang, var Kibæk Presenning A/S.

Det er nu ti år siden, at Helen Leegaard besøgte Kibæk Presenning, som i starten ikke helt forstod, hvad konceptet handlede om, indrømmer Helen Leegaard.

- Vi tog forbi og spurgte, om det var en mulighed at få noget af alle de overskudsmaterialer, de havde liggende i containerne. Det var virkelig op ad bakke i starten, fordi de synes jo, det var noget mærkeligt noget.

Det endte til sidst med, at virksomheden sagde ja, og det blev blot én, i en række af mange. I dag behøver Helen Leegaard ikke at lede efter nye materialer. Virksomhederne henvender sig selv for at komme af med deres affald.

- Det sjove er at lave noget, som folk vil bruge netop fordi, at du skaber det ud af reklamebannere eller kasserede sejl. Du laver det ud af materialer, som ingen værdi har mere.

For Helen Leegaard, og hendes mand og medejer Jens Peter Andersen, har design og kvalitet altid gået hånd i hånd med bæredygtighed.

- Det bæredygtige element i vores virksomhed er blandt andet, at vi producerer en taske af genbrugsmateriale, som du kan bruge i ti år. På den måde undgår du nyt materiale, og du undgår, at ny olie bliver pumpet op, fortæller Jens Peter Andersen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Har skabt en designsucces ud af ting, du smider ud: 'Vi udnytter alt til det yderste'

# data[].attributes.attachment_link.description
På de mange køreture hjem til barndomshjemmet i Vestjylland, kom designer Helen Leegaard altid forbi en virksomhed med stakkevis af presenninger, der bare ventede på at blive smidt ud. Hver gang tænkte hun: 'Det der, det kan bare ikke passe. Man må kunne bruge al det affald på en bedre måde'.