# data[].attributes.body
Tratatele constitutive formează dreptul primar al Uniunii Europene, care este comparabil la nivel naţional cu dreptul constituţional.

Aşadar tratatele definesc elementele fundamentale ale Uniunii şi precizează competenţa instituţiilor din sistemul comunitar care participă la procesul de luare a deciziilor, procedurile legislative, precum şi puterile şi prerogativele care sunt recunoscute acestor instituţii.

# data[].attributes.headline
1. Tratatul stabilind o Constituţie pentru Europa

# data[].attributes.subject
1. Tratatul stabilind o Constituţie pentru Europa

# data[].attributes.body
Elementele esenţiale ale tratatului constituţional sunt:

-

includerea cartei drepturilor fundamentale în textul tratatului;

-

o nouă definiţie pentru Uniunea Europeană, care va înlocui actuala Comunitate europeană şi Uniunea Europeană;

-

o prezentare mai clară a repartizării competenţelor între Uniune şi statele membre;

-

un cadru instituţional înnoit, care să clarifice rolul care revine Parlamentului european, consiliului şi comisiei;

-

proceduri de decizie mai eficace;

-

democratizarea şi transparenţa sistemului.

# data[].attributes.headline
2. Tratatul instituind Comunitatea Europeană (Tratatul CE)

# data[].attributes.subject
2. Tratatul instituind Comunitatea Europeană (Tratatul CE)

# data[].attributes.body
Tratatul CE, în forma sa actuală, este rezultatul modificărilor aduse tratatului care a instituit Comunitatea Economică Europeană (Tratatul CEE semnat la Roma în 1957 şi intrat în vigoare la 1 ianuarie 1958).

Acesta a fost modificat în numeroase rânduri, în special prin Actul Unic European, intrat în vigoare în 1987, prin Tratatul de la Maastricht (Tratatul asupra uniunii Europene) intrat în vigoare în 1993, prin Tratatul de la Amsterdam, intrat în vigoare in 1999, şi prin Tratatul de la Nice, intrat in vigoare in februarie 2003.

În urma acestor modificări, părţi importante din Tratatul CE au fost reformulate pentru a putea fi corect înţelese astăzi. Tratatul cuprinde actualmente aproape toate aspectele economice de interes pentru comunitate, dar şi aspecte politice cum ar fi dreptul de azil şi dreptul de a emigra (vezi în acest sens Tratatul de la Amsterdam).

# data[].attributes.headline
3. Tratatul asupra Uniunii Europene (Tratatul UE)

# data[].attributes.subject
3. Tratatul asupra Uniunii Europene (Tratatul UE)

# data[].attributes.body
Tratatul asupra UE (Maastricht. 1992) urmăreşte două obiective principale:

-realizarea unei uniuni monetare prin stabilirea principiilor şi regulilor pentru punerea în circulaţie a monedei unice EURO

-şi crearea unei uniuni economice şi politice.

Statele membre şi -au dorit conservarea în aceste domenii a puterilor lor autonome de decizie şi s -au limitat la o colaborare de tip interguvernamental.

Instrumentele juridice cele mai importante utilizate în aceste domenii sunt acţiunile comune, poziţiile comune şi deciziile -cadru care sunt aproape întotdeauna adoptate în unanimitate şi sunt dominate de o forţa de constrângere limitată.

# data[].attributes.headline
4. Tratatul instituind Comunitatea Europeană a Energiei Atomice

# data[].attributes.subject
4. Tratatul instituind Comunitatea Europeană a Energiei Atomice

# data[].attributes.body
Tratatul instituind Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (Tratatul Euratom) a fost semnat la Roma în data de 25 martie 1957 şi a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1958 în acelaşi timp cu Tratatul CEE.

Obiectivul Tratatului Euratom a fost acela de a realiza o coordonare a programelor de cercetare deja lansate de către statele membre sau programele care sunt în curs de lansare cu respectarea principiilor utilizării paşnice a nenrgiei nucleare.

# data[].attributes.body
Ţările fondatoare ale Uniunii Europene, Belgia, Germania, Franţa, Italia, Luxemburg, Olanda (1951, 1957) au acceptat lărgirea colaborării între ele prin cooptarea de noi membrii, încă de la începuturile formării mecanismelor instituţionale. Uniunea Europeană s-a extins în şase etape:

-Danemarca, Irlanda, Regatul Unit al Marii Britanii şi Irla ndei de Nord (1973);

-Grecia (1981);

-Spania, Portugalia (1986);

-Austria, Finlanda, Suedia (1995);

-Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovacia şi Slovenia (2004)

-România şi Bulgaria (2007)

# data[].attributes.headline
Tratatul asupra Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului

# data[].attributes.subject
Tratatul asupra Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului

# data[].attributes.body
Tratatul CECA este cel mai vechi dintre cele trei tratate prin care s-au pus bazele Uniunii Europene; a fost semnat la Paris în 23 iulie 1952 şi a expirat la 23 iulie 2002, deoarece nu a fost încheiat decât pentru cincizeci de ani.

Obiectivul său a fost să se constituie o piaţa comună pentru cărbune şi oţel, formulă susceptibilă a fi extinsă şi în alte domenii economice. Industria cărbunelui şi a oţelului sunt astăzi supuse regimului dreptului comun din Tratatul CE.

# data[].attributes.body
Actul Unic European a fost semnat în 28 februarie 1986 şi a intrat în vigoare la 1 iulie 1987. Obiectivul urmărit prin adoptarea acestui tratat a fost atingerea cel mai târziu la 31 decembrie 1992 a pieţei comune interne europene, adică un spaţiu unde să circule liber persoanele, capitalurile, bunurile şi serviciile. O serie de proceduri ad-hoc sunt introduse prin tratatul CE pentru atingerea acestui obiectiv.

# data[].attributes.body
Tratatul de la Amsterdam a fost semnat la 2 octombrie 1997 şi a intrat în vigoare la 1 mai 1999. Două modificări pot fi semnalete:

-aplicarea procedurii codeciziei la noile materii cum ar fi creşterea cazurilor în care Consiliul Uniunii Europene poate decide cu majoritatea calificată şi nu în unanimitate;

-transferul anumitor competenţe care făceau anterior parte din atribuţiile Tratatului UE

# data[].attributes.body
Tratatul de la Nice a fost semnat la 26 februarie 2001 şi a intrat în vigoare la 1 februarie 2003. Obiectivul principal al acestui tratat a fost să adapteze funcţionarea Uniunii Europene în vederea extinderii.

# data[].attributes.body
Cunoscut în faza de proiect sub numele de Tratatul de Reformă este un tratat destinat să înlocuiască tratatul constituţional european.1 Numele oficial este Tratatul de la Lisabona de modificare a Tratatului privind Uniunea Europeană ş i a Tratatului de instituire a Comunităţii Europene.

# data[].attributes.body
1. Preambulul şi dispoziţiile preliminare

Obiectivele finale, statale şi politice, care i -au animat pe şefii statelor fondatoare, apar în termeni similari la începutul şi la finalul preambulurilor. Obiectivele socio-economice, proprii fiecăreia dintre cele trei Comunităţi, sunt enumerate într-unul din pasajele preambulurilor şi reluate, apoi, în mod concis, în articolele preliminarii ale Tratatelor, care enumeră diferitele acţiuni care trebuie să fie întreprinse de către instituţiile comunitare pentru realizarea lor. Toate aceste dispoziţii conţin obiective şi principii cu caracter general.

2. Clauzele instituţionale

Clauzele instituţionale sunt cele care asigură buna funcţionare a instituţiilor europene. În general, se consideră că prevederile din tratate cu privire la cadrul instituţional au valoare constituţională.

3. Clauze materiale

Ca pondere de ordin cantitativ, clauzele materiale reprezintă cea mai mare parte a tratatelor. Acestea sunt dispoziţii care definesc regimul economic şi social (economic şi tehnic pentru Euratom) instituite de către tratate. În mod firesc, aceste clauze sunt substanţial diferite, de la un Tratat la altul, în funcţie de domeniul pe care-l reglementează, de exemplu există clause diferite pentru diverse sectoare şi activităţi economice.

4. Clauze finale

Ca orice tratat internaţional, clauzele finale vizează modalităţile de angajare a părţilor, precum şi intrarea în vigoare şi revizuirea lor.

În calitatea lor de tratate solemne, tratatele comunitare pot fi supuse ratificării de către fiecare stat contractant, conform regulilor lor constituţionale şi nu pot intra în vigoare decât după depunerea instrumentului de ratificare de către toate statele semnatare.

# data[].attributes.body
1. Prioritatea Tratatelor

Regulile din tratatele institutive se găsesc în vârful ierarhiei izvoarelor de drept european. Ele se situează deasupra celorlalte izvoare a dreptului comunitar, fără nici o excepţie. Faţă de dreptul derivat (actele unilaterale ale instituţiilor comunitare) şi de dreptul apărut din relaţiile externe ale Uniunii europene.

2. Revizuirea tratatelor încheiate la nivel european

Procedura de revizuire a celor trei Tratate a fost unificată prin articolul 48 din Tratatul asupra Uniunii Europene, care se substituie articolelor 96 din Tratatul instituind C.E.C.O., articolului 236 din Tratatul instituind C.E.E. şi articolului 204 din Tratatul instituind C.E.E.A.

Revizuirea tratatelor încheiate la nivel european