# data[].attributes.location_name
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.headline
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.subject
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.body
Карфаге́н, також Картаге́на — стародавнє місто у Північній Африці (руїни якого розташовані за 16 км на північ від міста Туніс у Тунісі), у давнину було столицею однойменної держави. Карфаген був заснований у 823 р. до н. е. переселенцями з фінікійського міста Тір і отримав назву, що з фінікійської перекладають як Нове Місто. «Новим» Карфаген був насамперед щодо сусідньої Утіки (чиє ім'я, відповідно, перекладають як «старе (місто)»). Торгував з Єгиптом, Етрурією, країнами Егейського моря, карфагенські купці плавали до західного узбережжя Африки і в Британію. До поч. III ст. до н. е. до Карфагенської держави належали Північна Африка, Сицилія (крім Сиракуз), Сардинія, Мальта, Корсика, Південна Іспанія. Це спричинило зіткнення інтересів Карфагену й Риму в Середземномор'ї і тривалі війни між ними. Карфаген був зруйнований римлянами, а його жителі продані в рабство (146 р. до н. е.). Основна частина Карфагену увійшла до складу римської провінції Африка, інша передана Нумідії.

# data[].attributes.attachment_link.title
Фінікія та Карфаген || Історія 6 клас

# data[].attributes.location_name
Джебейль, Ліван

# data[].attributes.headline
Джебейль, Ліван

# data[].attributes.subject
Джебейль, Ліван

# data[].attributes.body
Бібл — древнє фінікійське місто, яке було одним з великих портів в минулі часи. Стародавнє поселення відомо з 4 століття до нашої ери. Через його порт в Грецію йшов на експорт папірус, іменований біблос. Від нього пішла назва міста, територія якого була відома храмами Ваала. Сьогодні на місці Бібла знаходиться ліванське місто Джебейль, яке стало одним із великих туристичних центрів країни. Сюди приїжджають, щоб:

помилуватися морською гладью з стародавніх фортечних стін;

відвідати некрополь, датований XIX століттям до н. е.;

пройтися римською вулицею;

сісти на сходинки амфітеатру, яким понад 2000 років.

# data[].attributes.body
Па́рса (також Персепо́ль, Персепо́ліс) — місто і церемоніальна столиця Персії за часів Ахеменідів. Засноване Дарієм I Великим близько 518 до н. е..
У 330 до н. е. Парса захоплена та спалена Александром Великим — нібито на знак помсти за спалення Афін у 480 до н. е.. Місто продовжувало існувати ще кілька десятиріч, але швидко занепало і знелюдніло.
Руїни Парси розташовані в остані Фарс на південному заході Ірану за 70 км на північний схід від сучасного Шираза, поблизу злиття річок Пульвар (Сіванд) і Кор.

# data[].attributes.attachment_link.title
ПЕРСЕПОЛІС • Що не так з Іраном? • Нові сенси та огляд культового графічного роману

# data[].attributes.location_name
Вавилоны дүүжин цэцэрлэг, سنجار، Ірак

# data[].attributes.headline
Вавилон Ірак

# data[].attributes.subject
Вавилон Ірак

# data[].attributes.body
Вавилон знаходиться, а точніше знаходився на території сучасного Іраку, трохи північніше від іракського міста Ель-Хіла, зараз на його місці залишилися одні лише руїни, ну і туристичні кіоски з сувенірами.
Ось на цьому місці колись і було найбільше місто давнини – Вавилон.

Але в епоху свого розквіту Вавилон був не тільки містом, а й державою, яка володіла великими територіями. Історія Вавилонського царства являє собою цілу низку драматичних злетів і падінь, повстань і завоювань, самі древні вавилоняни не раз були, як у ролі завойовників, так і завойованих.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Історія Без Міфів

# data[].attributes.attachment_link.title
Вавилон: безславне падіння найбільшого мегаполіса планети // Історія без міфів

# data[].attributes.location_name
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.headline
Мохенджо-Даро, Пакистан

# data[].attributes.subject
Мохенджо-Даро, Пакистан

# data[].attributes.body
Місто Мохенджо-Даро виникло близько 2600 року до н. е. і було покинуте десь дев'ятсот років тому. Вважається, що за часів розквіту місто було адміністративним центром цивілізації долини Інду і одним з найрозвиненіших міст Південної Азії. Імовірно, його мешканці зазнали винищення під час навали арійців.
На думку археологів декілька тисяч мешканців міста Мохенджо-Даро загинули одночасно від позамежної температури схожої на вибух (на площі міста археологами виявлене місце розміром 200 м опалене до склоподібного стану), мешканці застигли в позах схожих на загиблих у римському місті Помпеї (там де їх застала небезпека, з прикриванням обличчя руками від жаху).