# data[].attributes.headline
  הרמפרודיטים בעד ונגד (ענת קציר)

# data[].attributes.subject
  הרמפרודיטים בעד ונגד (ענת קציר)

# data[].attributes.body
הרמפרודיטים לדעתי אוכלים את העוגה ומשאירים אותה שלמה בו זמנית.
מצד אחד יש להם את היתרון של רביה זוויגית (יצור תאי מין) המסוגלים לייצר מגוון גנטי.
אך מצד שני המגוון הזה מוגבל. כך שאם יש ליצור ייתרון אבולוציוני, ישנו סיכוי רב שהייתרון ישמר גנטית.

לדעתי מכיוון שלרוב יצורים אלה אינם משנים סביבה, ומותאמים לרוב לאזורים לחים, אין להם "צורך" להיות "מוכנים" לשינויי סביבה קיצוניים. מי ששרד הוא מותאם די טוב, כך שיש ייתרון להמשך גנטי קיים. אך יחד עם זאת תמיד צריך להיות מוכנים להפתעות, וזאת הם מקבלים על ידי יצירת תאי מין והערבוב הגנטי בין תאי המין.

# data[].attributes.headline
הרמאפרודיתיות

# data[].attributes.subject
הרמאפרודיתיות

# data[].attributes.body
לדעתי יש שני יתרונות לתופעה:
1. הגדלת הסיכוי למצוא בן/בת זוג לרבייה כאשר יש דלילות אוכלוסין בסביבה.
2. כפל צאצאים לשם הגדלת האוכלוסיה (שוב, כאשר מספר הפרטים נמוך בסביבת המחייה).
במקרים בהם אין מיעוט פרטים הרי שהמחיר האנרגטי הופך את התופעה לא רווחית ולכן לא תהיה נפוצה . (סיון)

# data[].attributes.headline
 הרמאפרודיטים-עיסאם כבאבו 

# data[].attributes.subject
 הרמאפרודיטים-עיסאם כבאבו 

# data[].attributes.body
אחד ההסברים להרמאפרודיטיות הוא זמינות מוגבלת של שותפי הזדווגות כאשר צפיפות נמוכה או ניידות נמוכה של מין מסויים, מגבילה את מספר פני הזוג הפוטנציאליים. לדבר זה יש מספר יתרונות:
1. הקצאת המשאבים בין פונקציות זכר ונקבה על מנת למקסם את הכושר הגופני.
2. באוכלוסייה הרמפרודיטית הסבירות לפגוש שותף גבוהה יותר מכיוון שכל הפרטים הם בני זוג פוטנציאליים
3. בהעדר שותפים להזדווגות, לבעלי חיים הרמפרודיטים רבים במקביל יש אפשרות להתרבות באמצעות הפריה עצמית

# data[].attributes.headline
הרמפרודיוטיות

# data[].attributes.subject
הרמפרודיוטיות

# data[].attributes.body
יתרון - מגדיל סיכויי להתרבות באוכלוסייה בה יש מיעוט פרטים  או ריחוק בין הפרטים.
חסרון - השקעת אנרגיה מרובה יותר (כפולה).
תופעה זו אינה שכיחה בשל ה"מחיר" האנרגתי שלה אבל... באוכלוסיות הבן סיכויי המפגש בין פרטים נמוך מאוד היא הכרחית.

# data[].attributes.headline
הרמפרודיטיות

# data[].attributes.subject
הרמפרודיטיות

# data[].attributes.body
לדעתי, הסיבה להרמפרודיטיות במינים מסויימים היא תנועתם המוגבלת של מינים הלו, המגבילה אותם בתקשורת עם פרטים אחרים מאותו המין, ולכן ע"מ שתתקיים התרבות של מין זה, יש להם יתרון אבווציוני בנשיאת איברי מין ותאי רבייה של שני המינים זכר/ נקבה. (ג'ני)

# data[].attributes.headline
הרמפרודיות- יתרון אבולוציוני. אורית וייס

# data[].attributes.subject
הרמפרודיות- יתרון אבולוציוני. אורית וייס

# data[].attributes.body
במקרה של מיעוט פרטים בני אותו מין אין צורך להתאמץ "ולרוץ" רחוק לחפש בני זוג לצורך ההתרבות. כולם זמינים כאחת.
יתרון נוסף שכל פרט נושא איברי מין זכריים ונקביים הוא שבדרך זו, כל הפרטים מופרים ולא רק הנקבות כמו במקרה של חד מיניות. מכאן שמספר הביצים שיוטל יהיה כפול מה שיבטיח סיכויי הישרדות גבוהים יותר של הצאצאים.

# data[].attributes.headline
תכונה זו (הרמפרודיטיות) מאפשרת רבייה גם כשיש מיעוט פרטים באוכלוסייה. 

# data[].attributes.subject
תכונה זו (הרמפרודיטיות) מאפשרת רבייה גם כשיש מיעוט פרטים באוכלוסייה. 

# data[].attributes.body
אם למשל חלה מוטציה המקנה כשירות גבוהה אך היא מלווה במחסום רבייתי כלשהו -פרט בודד הנושא מוטציה זו לא יוכל להתרבות והפוטנציאל ליצירת מין חדש אינו יכול לבוא לידי ביטוי.
אם יווצרו לפחות שני פרטים בעלי המוטציה הזו (אחים?) הרי שיוכלו להתרבות ולהגדיל את הסיכוי ליצירת מין חדש. אבל! אם יש רק שני פרטים כאלה פוטנציאל הרבייה שלהם נמוך למדי ובמצב כזה אם יהיו הרמפרודיטים הרי שיגדל מספר הצאצאים ומגוון הצירופים הגנטיים שיוכלו ליצור במחזור הזדווגות אחד - על כל המשתמע מכך לגבי הפצת אותה מוטציה שעשויה להביא ליצירת מין חדש בעל כשירות גבוהה יותר. (אסנת)