# data[].attributes.body
Demokratiet begynte å vise sine svake sider; arbeidsledigheten var stor, konkurser skapte nød og uro de industrialiserte landene. Disse økonomiske problemene i mellomkrigstiden skapte et ønske fra folket om en sterkere leder som kunne "rydde opp" dette rotet. Slik kom fascismen og nazismen til Norge.

Fascismen handlet om sterk statlig styring, dyrking av vold, og konservative verdier. Nazismen har samme elementer, i tillegg til en sterk tro på at samfunnet består av underlegne og overlegne raser, som den "ariske rasen".

Vidkun Quisling sympatiserte Hitler, der han trodde på den "nordiske rasen". Han ble inspirert av de nazistiske verdiene i sin fascistiske parti. Det ble senere utviklet jødehat. Dannelsen av den "ariske- eller nordiske rasen" førte til hat og massemord av blant annet jøder, handikappede, romfolk (også kalt sigøynere), og homofile.

# data[].attributes.body
det vokste frem en radikal retning i arbeiderbevegelsen. Den sentrale lederen var malersvennen og avisredaktøren Martin Tranmæl.
Radikaliseringen ble styrket av en ekstreme prisstigning under første verdenskrig, av krigens meningsløse slakterier og av begeistret forventning til den russiske revolusjonen i 1917.

Den nye retning mente at overgangen til sosialisme måtte komme primært gjennom masseaksjoner utenom de folkevalgte organene. Det gjaldt å erobre makt i det økonomiske livet, fordi dette ble oppfattet som samfunnets basis. Derfor fikk fagbevegelsen en helt sentral rolle, likestilt med partiet.

Den nye retningen erobret flertallet i partiet i 1918 og i Landsorganisasjonen (LO) i 1920.

# data[].attributes.body
Den nye retningen deltok også i folkevalgte organer. En annen støtte for de radikale var DNAs ungdomsforbund, der kommunistiske tanker om politisk revolusjon og ødelegging av den borgerlige staten dominerte.

Under inntrykket av den russiske revolusjonen gikk Arbeiderpartiet inn i Den kommunistiske internasjonalen, Komintern. Men det ble raskt klart at partiet stod politisk fjernt fra Internasjonalens leninisme.

Mens Arbeiderpartiet primært ville slåss om makta over økonomien, ville Komintern «knuse staten». Mens Komintern krevde underordning fra de nasjonale medlemspartiene, ønsket Arbeiderpartiet å følge en vei tilpasset de norske forholdene. I 1923 gikk partiet ut av Komintern, og Norges Kommunistiske Parti ble dannet.
Da de store økonomiske krisene oppstod etter 1920, kom arbeiderklassen på defensiven; kamp om makta i økonomien førte ikke fram i tider med massearbeidsløshet. Presset for å finne løsninger på kriseforholdene «der og da» vokste. Lederskapet i arbeiderbevegelsen var også redd for at høyreradikale kunne fiske i rørt vann og få med seg arbeidsløse, noe som skjedde i flere europeiske land.

# data[].attributes.headline
Høyreradikalisme og de borgerlige partiene

# data[].attributes.subject
Høyreradikalisme og de borgerlige partiene

# data[].attributes.body
Høyreradikalisme i Norge generelt:

Det fantes høyreradikale miljøer i Norge, men høyreradikalisme fikk aldri et gjennombrudd i Norge. Dette til tross for at forutsetningene var der:  et fragmentert parti mønster, økonomiske og sosiale kriser, og en revolusjonær arbeiderbevegelse.

Oppslutningen til høyreradikalisme forble liten, tilstrømingen til NS, (se a boksen om Nasjonal Samling) økte først da tyske okkupanter gjorde Quisling til et brohode over i det norske samfunn.

# data[].attributes.headline
Høyreradikalisme og de borgerlige partiene

# data[].attributes.subject
Høyreradikalisme og de borgerlige partiene

# data[].attributes.body
Venstre blir splittet:

Den ene siden av Venstre sto for demokrati, men den andre siden var mer reaksjonære, altså de ville få ting gjort og brydde seg ikke like mye om at dette måtte skje på en demokratisk måte.

I 1920 årene oppsto det mindre og høyreradikale grupper med rot i Frisinnede Venstre. (et parti som ble dannet pga striden innad Venstre)

Fedrelandslaget ble stiftet i 1925, og de var veldig nasjonalistiske og var en front mot de radikale sosialistene.
Til tross for deres populære saker, slik som støtte til næringsdrivende, vern av eiendomsretten og distansering til klassekamp oppnådde bevegelsen lite.

Spørsmål, husker du?
- fikk høyreradikalisme noe gjennombrudd i Norge?
- hvem var den sentrale lederen i den radikale arbeidsbevegelsen?
- hva var resultatet av Vidkun Quisling sin sympati for Hitler?

# data[].attributes.headline
Høyreradikalisme og de borgerlige partiene

# data[].attributes.subject
Høyreradikalisme og de borgerlige partiene

# data[].attributes.body
Nasjonal samling:

Nasjonal Samling (NS) ble stiftet i 1933. Det ble ledet av Quisling. Fedrelandslaget og Frisinnede Venstre slo seg sammen og fikk 61 000 stemmer. NS fikk 25 000. Stortingsmandat ble det likevel ikke. Forvitringen startet.

Fedrelandslaget (og NS) framstilte seg som et alternativ til andre borgerlige partier. Denne rivaliseringen forklarer nok noe av mangelen på suksess.

NS sto i utgangspunktet for en elitistisk liberalisme, med en god del fascisme. Partiet stilte til valg i 1933, men oppslutningen var dårlig. Mellom 1935 og kommunevalget 1937 sa mange opp medlemskapet, og lokallag ble lagt ned.