# data[].attributes.headline
אחיו אורן נגר

# data[].attributes.subject
אחיו אורן נגר

# data[].attributes.body
הריח שלך, הקול שלך, הזכרונות כבר מטושטשים, מנסים להמשיך... ואתה חסר!
בשמחות, באירועים, גם ברגעי משבר, צריך אותך כדי לאחות את השברים....

13 אפריל 2021

# data[].attributes.headline
אוגדן לזכרו מהיחידה הצבאית - 11/2020

# data[].attributes.subject
אוגדן לזכרו מהיחידה הצבאית - 11/2020

# data[].attributes.attachment_link.title
אוגדן זיכרון- פרץ נגר ז''ל.pdf

# data[].attributes.headline
ענבל יהב נגר - אחייניתו - ערב יום הזכרון תש"פ - 2020

# data[].attributes.subject
ענבל יהב נגר - אחייניתו - ערב יום הזכרון תש"פ - 2020

# data[].attributes.body
איזה יום מטלטל... עם כל המצב שאנחנו נמצאים בו אנו מחפשים רגעים משמחים בכדי לשרוד...
אבל היום הזה... הזכרון.....שובר לי את הלב!
כמה אתה חסר לי, כמה היית שמח בשמחתי בכל ההישגים שלי אם הייית כאן היום, אני בטוחה!
מדמיינת אותך לפעמים יושב בגינה שלי ומכזן גת... הייתי מפנקת אותך שתרגיש מלך בדיוק כמו שמגיע לך, כמו שאתה פינקת כל השנים!!
פרי, הדוד הכי מושלם שהיה לי, וזאת לא סתם אימרה!
לא אשכח איך נשבעת לי לאחיי כשאבא היה במצב קשה בבית חולים שלא תעזוב אותנו לעולם, ישנת ליד המיטה שלו עד שהתעורר !
יודעת שבכל קושי שנתקלתי בו בחיי וצלחתי, אתה אחראי לכך ואולי גם סבתא! אתם המלאכים השומרים שלי❤️
מקווה שאתה נח לך שם למעלה, שר שם את כל השירים שאהבת , מצחיק את סבתא ומשגע אותה בדרכך המיוחדת ששמורה רק לך!
אוהבת אותך דוד יקר, תודה על שהיית בחיי והשארת בזכרוני רק רגעים משמחים וטובים❤️
שומעת אותך שר וליבי מתמלא , כאילו חזרת ואף לשנייה..., שתדע שיניב ירש את האהבה למוזיקה רק ממך, ושיובי שטותניק בדיוק כמוך!
תנוח על משכבך בשלום אהוב ❤️
אוהבת אותך ואוהב לנצח, אחיינית שלך💕

# data[].attributes.headline
יערה - יום הזכרון תש"פ - 2020

# data[].attributes.subject
יערה - יום הזכרון תש"פ - 2020

# data[].attributes.body
הדמעות לא פוסקות כבר 17 שנים.
עטרת ראשי, אבא שלי, הגיבור האישי שלי.

# data[].attributes.headline
ענבל יהב נגר - אחייניתו

# data[].attributes.subject
ענבל יהב נגר - אחייניתו

# data[].attributes.body
כמו שיניב רשם ״אהוב ליבי״, אהוב על כולנו לעולם יישאר בליבנו ובכל דרך בה נלך ! השאיר חלל מאוד גדול בלב כולנו ❤️

# data[].attributes.headline
משה עמיר - גיסו של פרי

# data[].attributes.subject
משה עמיר - גיסו של פרי

# data[].attributes.body
פרי נגר ז"ל היה גיסי וחבר אישי מאד יקר עוד מתקופת הצבא שהיינו מחליפים קו בטללים תמיד הייתי נזהר ממנו שלא ישתה לי ציוד לטובת החיילים שלו היה דואג להם כמו אבא היינו כמו אחים עד שמלאך המוות הגיע לקטוף אותו יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.headline
יערה רוני נגר ביתו

# data[].attributes.subject
יערה רוני נגר ביתו

# data[].attributes.body
ברגע זה אני עומדת מעל הקבר שלך. על מדי א ובוכה את נשמתי.
משום מה חודש פברואר תמיד ישאיר בי צלקת,
תמיד אזכור את החורף ההוא. שנת 2003. יום רגיל, יותר רגיל מזה נשתגע.
קמתי לגן, כמו בכל בוקר,
והכל היה רגיל. השמיים היו כחולים, היה קר, אנשים חייכו וצחקו, קיבלו אותי לגן באהבה ובצביעות יתר. אבל מה ילדה בת 6 מבינה..
"את רוצה ללכת לאמא או סבא סבתא?"
שאלה שהפתיעה אותי הגיחה מהפה של הגננת שלי. "לאמא!" עניתי בלי להתבלבל.
וכך היה, הנסיעה הייתה רגועה,
יפה אפילו. ואז הינה, הגעתי לאמא.
אמא מרוסקת, בוכה ולא מסוגלת להסתכל עליי יושבת על כיסא בכניסה למקום שאני לא מזהה,
ואני עומדת מאחורי שער ירוק כהה שמזכיר לי צבעים רעים,
נכנסים קבוצת חיילים שנושאים על כתיפהם ארון עטוף דגל.
"אבא פה יערה. הוא פה" הגננת הצביעה על הארון.
אם אבא היה פה, הוא היה מחבק אותי עכשיו.
רץ אליי מרים אותי וצועק לי "מי החברה הכי טובה שלי?" והייתי צורחת מכל הלב "אני!"
היית עונה לי "נכון אפרוח" נושק לי על המצח ולוקח לי את היד והולכים לשבת בחדר הטלוויזיה שלך והייתי נרדמת עליך עד שאמא הייתה מעירה אותנו.
חזרתי למציאות בשניה.
אבא לא כאן, אבא שלי לא שקט,
אבא צוחק ומצחיק ושר ומרקיד לצלילי זוהר כמו תימני אמיתי. תופס את אמא ומנסה להרקיד אותה עם צעדי הריקוד הכושלים שלו.
וכמה שהיום הזה היה רגיל,
הוא היה היום השחור ביותר בחיים שלי.
אבא שלי נדם. ב19.2.2003.
תאריך מקולל.
חודש מקולל.
אבא שלי נדם.
האוצר של החיים שלי, החבר הכי טוב שלי, המגן שלי, נדם.
נעלם כלא היה.
גדלה למציאות בלעדיו, לומדת לחיות בלעדיו, ונזכרת מדי פעם שכן יש לי אבא.
למדתי לצחוק על זה, להעביר את זה כדי שלא ייכאב.
וכמו בכל שנה,
ביום ההולדת שלך, באזכרות או בימי זיכרון,
אתה צובט לי את הלב.
כאילו צורח עליי "תזכרי אותי! שלא תעזי לשכוח"
לפעמים אני שמחה שיש לי את האהבה הזו לכתיבה מהלב,
כי רק ככה אני מצליחה להביע מה נשרף לי בבטן כשאני נזכרת בך.
השברים שהשארת אחרי שהלכת עדיין שם,
השבר מדמם מדיי פעם.
ולנצח,
ה19.2 יהיה התאריך,
בו אבא שלי נדם.

# data[].attributes.headline
לזכרו של פרץ 

# data[].attributes.subject
לזכרו של פרץ 