# data[].attributes.body
- Hvad er det der gør at ofrer for børnemisbrug ofte senere i livet også bliver udsat for psykisk og fysisk misbrug?
(Eller mere specifikt, hvorfor Sara er blevet udsat for misbrug igen senere i livet, og hvorfor hun har svært ved at give slip.)

- Hvordan er man personlig som psykolog, uden at bryde den professionelle og etiske grænse?

Psykologisk viden:
- Omsorgssvigt

https://www.dr.dk/nyheder/indland/sara-blev-misbrugt-seksuelt-af-sin-psykolog-jeg-har-mareridt-om-ham-hver-nat

# data[].attributes.body
Hvordan kan jeg'et/ego være skyld i angst og depression

Teori:
- freud
- selvrealisering

https://www.dr.dk/nyheder/kultur/film/frederiks-hverdag-blev-draebt-af-angst-redningen-var-ikonisk-tv-serie

# data[].attributes.headline
Hvordan udviklede Thomas sin spiseforstyrrelse?

# data[].attributes.subject
Hvordan udviklede Thomas sin spiseforstyrrelse?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
En barndom præget af kaos har ført til et liv, hvor Thomas Winsløv reagerer ved at spise.

Et liv, hvor supermarkedernes søde sager giver en pause fra problemerne, og hvor han i perioder knap har nået at få overtøjet af derhjemme, før han har kastet sig over en pakke romkugler eller træstammer.

- Jeg føler en rastløshed. En ensomhed eller en frustration, og så er det, at jeg hele tiden føler, at jeg skal spise noget, siger han.

Han har nogle gange voldsomme overspisninger, hvor han spiser en stor portion af noget rigtig, rigtig usundt. Forinden tænker han, at det er løsningen på de problemer, han går og kæmper med.

- Det er i hvert fald en følelse af, at jeg har brug for noget, som jeg ikke kan få andre steder fra. Det er ikke, fordi jeg har lyst til maden. Det er, fordi jeg forbinder den type mad med noget rart og trygt, siger Thomas Winsløv.

50.000 lider af tvangsoverspisning

Han er langt fra den eneste, der kæmper med spiseforstyrelsen, som Sundhedsmagasinet på DR1 kigger nærmere på i aften.

Man regner med, at 50.000 danskere lider af tvangsoverspisning, hvor man i perioder går amok i mad.

Jeg har ikke lyst til at færdes ude. Jeg skammer mig så meget over den måde, jeg ser ud på, og den måde, jeg føler, jeg er på.

Thomas Winsløv

Nogle af symptomerne er, at man spiser, indtil man er ubehageligt overmæt, og at man spiser, selvom man ikke er rigtig sulten.

Mange spiser også, når de er alene, fordi de skammer sig over, hvor meget de spiser, mens de bagefter føler tristhed og skyld.
Du kan blive endnu klogere på livet med tvangsoverspisning. Den 46-årige Tina Nielsen, der har lidt med det i flere årtier, svarer på spørgsmål fra 21.30 her på dr.dk.

Tvangsoverspisning og bulimi

Tvangsoverspisning minder om bulimi. De er ens på den måde, at man indimellem spiser mad ukontrolleret.

Forskellen på de to er, at folk med bulimi typisk kaster op efter en overspisning eller bruger afføringsmidler, så kroppen går igennem det, man kalder en udrensning. Det sker ikke ved tvangsoverspisning.

Og det er i høj grad, sådan Thomas Winsløv har det i de perioder, hvor lidelsen er værst.

- Jeg har ikke lyst til at færdes ude. Jeg skammer mig så meget over den måde, jeg ser ud på, og den måde jeg føler, jeg er på.

- Jeg føler, at jeg er et defekt menneske. Jeg har ikke lyst til at se andre mere, end det overhovedet er nødvendigt, siger han.

Thomas Winsløv fortæller, at han i dårlige perioder kan finde på at købe en hel pose Twist-chokolade eller en hel roulade og så 'kværne det hele', som han forklarer det.
Se Thomas Winsløv fortælle om livet med tvangsoverspisning.

Kan ikke det allermest basale

Til dagligt bor han med sin kæreste i København, hvor han også arbejder som folkeskolelærer.

Og når han beskriver sig selv som 'et defekt menneske' og føler skam, så handler det om, at han egentlig føler, at han fungerer fint i alle andre sammenhænge bortset fra at have styr på sin spisning.

- Jeg har et job, jeg kan varetage, og jeg kan begå mig på alle andre måder, men jeg føler sådan helt grundlæggende, at jeg ikke kan finde ud af det allermest basale.

- Jeg kan ikke styre min spisning, og det giver ikke nogen mening, for jeg ved jo godt, når det er for meget. Jeg kan godt genkende følelsen af at være mæt og overmæt, men det er ikke altid en stopklods for mig, siger han.

Lang vej til at indse, at det er en spiseforstyrrelse

Thomas Winsløv har flere gange været på slankekure og forsøgt at få styr på sit madindtag. Han har tænkt, at det bare handlede om at lære sig selv nogle nye vaner. At det var et spørgmål om at tage sig sammen.

Og det er et billede, som de genkender i Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade.

Her møder de mange, der har gået i lang tid, før det er gået op for dem, hvad deres problemer i virkeligheden handler om.

Ekpert: Sådan behandler du tvangsoverspisning

Mette Waaddegaard, der er overlæge på Psykoterapeutisk Ambulatorium for Spiseforstyrrelser på Psykiatrisk Center Ballerup, forklarer:

- Det vigtigste i behandlingen er at fokusere på tvangsoverspisning og droppe fokus på vægttab, som patienter og mange andre umiddelbart tænker er meget vigtigt.

Derudover er gruppeterapi en god idé, så man bliver mindre ensom, og så er det vigtigt at inddrage pårørende, så alle kan anerkende, at der er tale om en spiseforstyrrelse.

- Oftest har de været igennem et langt forløb, inden de når hen til os, hvor de har været på slankekure og gået til vejning og samtaler hos lægen og så videre, inden de på en eller anden måde sporer sig ind på tvangsoverspisning, siger vicedirektør Sabine Elm Klinker.

Hun håber, at der fremover kommer mere viden på området, både i befolkningen og hos det sundhedsfaglige personale, mens hun også håber på flere permanente behandlingstilbud.

Som det er nu, er der meget begrænsede muligheder for at komme i behandling.

Tvangsoverspisning er nemlig ikke på den diagnoseliste, som sundhedsmyndighederne bruger, men det kommer den dog snart.
Se Thomas Winsløv fortælle om livet med tvangsoverspisning.

En barndom præget af kaos

Når Thomas Winsløv tænker tilbage, er han sikker på, at hans spiseforstyrrelse stammer fra barndommen.

- Jeg har tidligt i mit liv haft meget kaos. Det kommer af at bo sammen med en mor, som forsøgte at give mig rigtig mange gode ting med på vejen, men som desværre havde en psykisk sygdom, som gjorde, at hun ikke kunne passe mig på den måde, jeg havde brug for, siger han.

Selvom han fik masser af kærlighed fra sine forældre, kunne det ikke overskygge de udfordringer, der fulgte med morens sygdom.

- Jeg var nødt til at forholde mig til nogle ting tidligt, som var for svære at forholde sig til, og det at spise blev min måde at håndtere tingene på, siger han.

Thomas Winsløv har stadig gode og dårlige perioder.

Han har gået til gruppeterapi hos Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade, og det har hjulpet at se andre, der oplever den samme skam.

Selvom forløbet har været mere krævende, end han forventede, håber han, at fremtiden ser lys ud. En af nøglerne til at håndtere tvangsoverspisningen bliver nu at lægge låg på oplevelserne fra barndommen.
Sundhedsmagasinet kan ses klokken 21.55 på DR1 og på DR TV.

# data[].attributes.attachment_link.title
Thomas skammer sig over at tvangsoverspise: 'Jeg føler, jeg er et defekt menneske'

# data[].attributes.attachment_link.description
En barndom præget af kaos har ført til et liv, hvor Thomas Winsløv reagerer ved at spise. Et liv, hvor supermarkedernes søde sager giver en pause fra problemerne, og hvor han i perioder knap har nået at få overtøjet af derhjemme, før han har kastet sig over en pakke romkugler eller træstammer.

# data[].attributes.headline
24-årige Lisa har været forældreløs i et år: 'Ingen af mine forældre var præcis, som jeg troede'

# data[].attributes.subject
24-årige Lisa har været forældreløs i et år: 'Ingen af mine forældre var præcis, som jeg troede'

# data[].attributes.body
- Hvordan påvirker det en persons opvækst, hvis forældrene har et alkoholsforbrug?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lisa Hansen trådte ind i barndomshjemmet. Hun gik til højre. Ved egetræsreolen mellem stuen og spisestuen lå digte skrevet på papirer og konvolutter spredt ud. Hun smilede.

Men smilet forsvandt, da hun bladrede videre ind i sin fars verden. Hun skulle egentlig bare hente nogle papirer til skifteretten.

Sådan er det, når man i en alder af 23 år for anden gang mister en forælder og skal overtage barndomshjemmet.

Det er et år siden, Lisa blev en af de knap 2.000 børn og unge under 30 år, der har mistet begge forældre.

Lisa voksede op som enebarn med fredagsslik foran fjernsynet til Disney Sjov, og i weekenderne var familien i styrkeløftsklubben, hvor begge forældre var passionerede styrkeløftere. Men de drak også alkohol.

Lisa sagde det aldrig til nogen. Hun havde det jo godt. Hun fik kærlighed, mad og rent tøj på hver dag. Men familien spiste sjældent sammen, og der var tit skænderier.

Da hun var 14 år, blev forældrene skilt, og hun flyttede i en lejlighed med sin mor. Ti minutter væk fra barndomshjemmet.

Moderen gik i behandling for sit misbrug.

Det gjorde Lisas far ikke.

Han blev boende i familiens tidligere fælles hjem, og det var her, Lisa det sidste stykke tid så ham snuble over sine egne fødder og falde op ad trapperne til hoveddøren, når hun var på besøg.

I 1996 blev han den første danske verdensmester i styrkeløft, men nu var musklerne blevet trætte. Det var han også, da Lisa fandt ham liggende på spisestuegulvet dagen før juleaften. Han døde en måned efter. 68 år gammel.

Hvert år mister over 6.000 børn og unge en eller begge forældre, og fire år inden faderens død, havde Lisa allerede mistet en gang. Dengang mistede hun sin 50-årige mor til brystkræft.

Kort tid inden moderens død havde Lisa spurgt: 'Mor, hvorfor begyndte du egentlig at drikke?'

Det var en af de eneste gange, hun havde stillet spørgsmål til moderens fortid, for svaret var tydeligt: 'Det kan jeg ikke svare på.'

Hun spurgte aldrig igen.

Men da hun tømte lejligheden, fandt hun hvide mapper med breve og dagbøger, som moderen havde gjort klar til datteren.

Lisa læste dem ikke. Hun lagde mapperne i flyttekasser og tog dem først op igen et halvt år efter moderens død.

Tilbage i barndomshjemmet, hvor Lisa skulle hente papirer til skifteretten efter faderens død, åbnede hun skabe og skuffer.

Hun var forberedt på, at der ville ligge en hel del breve og digte. Flest digte. For nok var Lisas far uddannet vvs'er, men han mindede altid om, at han var digter.

Da hun sad der i lænestolen, grinede hun først af sin fars små finurlige tanker. Hun var vant til dem, for han havde altid skrevet små tekster til hende, som: 'Der er mennesker, der er født med blå øjne, andre må kæmpe sig til dem. Go' træningsnytår.'

Hendes grin stoppede, og tårer blev fældet, jo længere hun kom igennem stakken af papirer.

Det var ikke 'roser er røde, violer er blå', og det var ikke kun far-humor.

Først efter sin fars død gik det op for hende, hvad ordene betød.

I breve kunne hun læse, hvad digtene betød. Hun kunne læse, hvordan barndommen med en fin facade i Rungsted havde været svær for ham. Lisas far var ikke god i skolen, og forældrene så altid sure ud, når der var forældremøder.

Han kunne ellers bygge sæbekassebiler og gå på hænder, men det imponerede dem ikke.

Forældrene satte krav til deres børn, og det passede ikke ind, at Lisas far ville være kunstner - og slet ikke at han dyrkede styrkeløft. Derfor blev han vvs'er.

Det kom ikke bag på Lisa, at hendes far havde gemt tanker og poesi. Sådan var han. Men det kom bag på hende, at hendes mor havde nedskrevet og gemt sine dybeste tanker.

Tre år inden sin fars død, et halvt år efter sin mors død, var Lisa begyndt at nærlæse sin mors breve og dagbøger.

Lisa følte ikke, hun havde lært sin mor ordentligt at kende, fordi de kun fik fire år uden alkohol sammen.

Men de svar, hun ikke havde fået dengang, fik hun nu. For i behandlingsforløbet havde moderen forsøgt at forklare årsagerne til alkoholmisbruget.

Lisa læste om en barsk barndom. Det var aldrig noget, hendes mor talte om, og derfor fortæller vi heller ikke dybere fra dagbøgerne her. Men nu forstod Lisa for første gang sin mors handlinger.

I én af mapperne lå også et usb-stik. Lisa satte det i computeren. 'Mors privat - nix pille', hed mappen. Lisa var nysgerrig. I et word-dokument lå blandt andet den tale, moderen havde holdt ved Lisas konfirmation.

'Det er så vigtigt at være der i nuet. Først derfra kan man komme videre. Og nu tror jeg vist nok, at jeg har talt meget, men lige her på falderebet vil jeg lige sige til dig, min tullepige: At kunne elske, som jeg elsker dig, er den største gave, jeg kunne få.'

Lisa var et ønskebarn. Det var klart. Men det havde også været svært, kunne Lisa læse i sin mors breve. For da Lisa kom til verden, kunne hun ikke længere træne på samme plan, og hun blev ensom.

Få måneder inden faderens død arrangerede Lisa hans fødselsdag. Hun havde lavet hans livret. Oksehaler, som var Lisas mors hofret.

'Må jeg lige bede om et stykke papir og en blyant', havde han spurgt.

'Jeg gjorde livet til et eksperiment og døden til start på en rejse', skrev han og gav ordren: 'Det skal stå på min gravsten.'

Nu fjoller han igen, tænkte Lisa. Men da begravelsen skulle arrangeres, adlød hun.

Da hun kort tid efter begravelsen sad i barndomshjemmet og læste faderens skriblerier, gik hun ned på sit tidligere barndomsværelse. Her lagde hun for første gang nogensinde mærke til, at den samme tekst stod skrevet på væggen i hendes gamle værelse.

Det var skrevet på den væg, der engang hyldede Madonna. Da Lisa boede i barndomshjemmet, var den malet lyserød og plastret til med plakater af popidolet.

Men Madonna var væk.

Da Lisa og hendes mor flyttede, malede han væggen sort med dødningehoveder, dæmoner og en gravsten. Lisa havde set den sorte væg før, men hun havde aldrig lagt mærke til teksten.

'Jeg gjorde livet til et eksperiment og døden til start på en rejse,' stod der skrevet med hvid maling.

Faderen havde malet sin egen gravsten.

Udover breve, digte og dagbøger har Lisa efter sine forældres død kontaktet en clairvoyant - seks gange siden moderens død og én gang siden faderens.

Hun har ofte spørgsmål, når der sker store ting i hendes liv, hun har brug for at dele.

Som da Lisa fik en kæreste, da hun valgte uddannelse, om det nye arbejde på plejehjemmet, da hun fik en hund - og hvad hun skulle gøre med barndomshjemmet.

For selvom det lykkes Lisa at finde papirerne til skifteretten mellem finurlige skriblerier og dyb poesi, var hun i tvivl om, hvad hun skulle gøre. Hun kunne ikke bo i huset, men hun kunne heller ikke sælge det. Clairvoyanten spurgte hendes forældre.

'Start noget nyt et andet sted', sagde moderen gennem clairvoyanten. Lisas far sagde, at hans sjæl var i huset.

I november - ti måneder efter faderens død - blev huset revet ned.

I dag står der en tom plæne tilbage, og det er her, Lisa og hendes kæreste har besluttet at bygge deres eget hjem.

Børn og unge, der mister

Direktør i Børn, Unge & Sorg samt Det Nationale Sorgcenter, Preben Engelbrekt, om at miste sine forældre i 20'erne: "På det tidspunkt ved man, hvordan det ville være, hvis forældrene stadig var her. Man kan forestille sig deres reaktioner i hverdagssituationer, og man kan forestille sig, hvis de var der til store begivenheder, for det har de jo lige været. Der vil typisk opstå en manglende tillid til verden. For når man mister begge forældre på vej til at være voksen, kan alt ske. Man mangler dem til at vende sine tanker. Til at tale om studiet, til at præsentere en kæreste og til at tale fremtid med. Det er nu, man skal finde ud af, hvem man så er: Hvem er jeg uden mine forældre? Hvordan er det, jeg har mine forældre med mig videre i mit liv?"

Mere end 65.000 børn og unge mellem 0-29 år har mistet en eller begge forældre, viser tal fra Danmarks Statistik samt Børn, Unge & Sorg. Tallene stiger, jo ældre den unge er.

Børn, Unge & Sorg tilbyder gratis psykologisk behandling til børn og unge under 28 år. Hvis du har brug for nogen at tale med, kan du udfylde formularen her: https://bornungesorg.dk/ring-mig-op/ - og en psykolog vil kontakte dig.

Sorglinjen er for alle oprørende og efterladte mellem 13-99 år. Kontakt sorglinjen på SMS 27 27 25 25 eller ring på 70 20 99 03.

I foråret 2019 starter Børn, Unge & Sorg et forløb for unge, der har mistet begge forældre - eller hvor den ene forælder, der er tilbage, ikke er i stand til at være der. Undersøgelser har nemlig vist, at denne gruppe unge efterspørger voksenkontakt. De har brug for en fortrolig voksen. Derfor søger centret lige nu voksne på 40+, som selv har mistet, og som har mulighed og lyst til i minimum to år at invitere en ung ind i sit liv. Læs mere om projektet her: https://sorgcenter.dk/fortrolig-voksen-bliv-frivillig/

# data[].attributes.attachment_link.title
24-årige Lisa har været forældreløs i et år: 'Ingen af mine forældre var præcis, som jeg troede'

# data[].attributes.attachment_link.description
Lisa Hansen trådte ind i barndomshjemmet. Hun gik til højre. Ved egetræsreolen mellem stuen og spisestuen lå digte skrevet på papirer og konvolutter spredt ud. Hun smilede. Men smilet forsvandt, da hun bladrede videre ind i sin fars verden. Hun skulle egentlig bare hente nogle papirer til skifteretten.

# data[].attributes.headline
Sara blev misbrugt seksuelt af sin psykolog

# data[].attributes.subject
Sara blev misbrugt seksuelt af sin psykolog

# data[].attributes.body
- Hvorfor kan et menneske der har oplevet ubehageligt seksuelt overgreb over en længere periode, stadig opsøge overgrebsmanden?

-

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sara er stadig dybt påvirket af den behandling, hun fra slutningen af oktober 2016 og frem til marts 2017 blev udsat for, da hun opsøgte en psykolog for at få hjælp til håndtere flere traumatiske seksuelle overgreb fra sin fortid.

HØR P1 DOKUMENTAR: DET PERFEKTE OFFER 2

I en ny podcastserie i syv afsnit kulegraver P1 Dokumentar hele Saras sag. Podcasten bygger på rets- og dombøger, journaler, korrespondance mellem Sara og psykologen, aktindsigter og øvrige dokumenter fra en række myndigheder, der har været involveret i sagen.

Du kan høre de første tre afsnit af den nye af podcastserien her, i DR's radioapp eller der hvor du henter podcasts.

- Jeg har mareridt om ham hver nat. Han sidder i hver celle af min krop. Det andre mænd har gjort imod mig, det har groft sagt kun været imod min krop, men psykologen har fuldstændig fucket med mit hoved, siger Sara til P1 Dokumentar.

Sara er ikke kvindens rigtige navn. Af hensyn til hende og hendes børn har P1 Dokumentar valgt at anonymisere hende.

Saras psykolog blev den 8. februar kendt skyldig i Retten i Aarhus for "groft at have misbrugt Saras behandlingsmæssige afhængighed til at "skaffe sig flere samlejer og oralsex", som der står i dommen.

En dom, der også slår fast, at psykologen udsatte Sara "for ydmygende behandling", der blandt andet gik ud på, at hun skulle underkaste sig psykologen "og adlyde ham" seksuelt.

- Det allermest paradoksale var, at han fortalte mig, at han nok skulle hjælpe mig til at lære at stole på, at mænd ikke ville udsætte mig for noget grimt. At alt ville løse sig lige så stille, hvis bare jeg gjorde, som han sagde. Han kendte mine allersorteste hemmeligheder, og det har han misbrugt. Jeg var så fuldstændigt overbevist om, at han kun ville mig det godt, siger Sara.

Hjælp til at håndtere tidligere overgreb

Da Sara begynder hos psykologen i foråret 2014 - to år før det seksuelle forhold begynder - har hun et helt andet syn på psykologen, end hun har i dag.

I april 2014 vurderer Saras psykiater i et journalnotat, som P1 Dokumentar har adgang til, at Sara befinder sig i et "ekstremt alarmberedskab ", og at hun lider af en "klar tilstand " af post traumatisk stress lidelse, PTSD.

Ifølge psykiaterens notat har Sara været igennem en "meget belastet opvækst", og også tidligere været gift med en mand, der i perioder udsatte hende for "meget alvorlige, fysiske overgreb".

Samtidig fremgår det af dokumenterne i hendes sag, at Sara i løbet af sit liv har været udsat for seksuelle overgreb og også har flere selvmordsforsøg bag sig fra sin ungdom og tidlige voksenliv.

Det er dé mange traumatiske oplevelser, der i 2014 får Sara til at begynde i terapi hos psykologen.

Bliver mere og mere privat

Samtalerne med psykologen og de mindfulnessteknikker, han lærer Sara, virker godt til at begynde med.

Sara får det bedre, fortæller hun. Men samtidig begynder psykologen at blive mere og mere privat over for hende, fortæller hun.

- Han sidder og kigger mig i øjnene og fortæller mig, at vi er ens og at han ved, hvordan jeg har det, for han har været udsat for det samme. Og han bliver mere og mere personlig, charmerende og sød, siger Sara.

Kram som en del af behandlingen

Psykologen begynder også at kramme Sara, når hun kommer og skal afsted fra klinikken igen, husker hun. Noget, hun først synes, er akavet.

- Men da jeg havde vænnet mig til det, syntes jeg faktisk også, at det var dejligt. Og det foregik jo i venteværelset. Så jeg tænkte jo, når det foregik der sådan groft sagt på offentlig grund, jamen så var det nok okay.

Psykologen erkendte under retssagen, at han gav Sara knus.

Ifølge Sara blev krammene dog i løbet af 2015 og 2016 en fast del af behandlingen.

- Når vi havde arbejdet med noget, der var rigtig svært, så fik jeg et kram som belønning. Så blev det bare sådan kutyme, at hvis jeg var ked af det eller meget angst, så holdt han om mig.

Det 11-årige barn

I løbet af efteråret 2016 begynder Sara dog at få det rigtigt svært igen. I de dokumenter, P1 Dokumentar har fået adgang, til fremgår det, at Sara får hyppige flashbacks og angstanfald og indimellem også selvmordstanker. Ifølge psykologens egne journalnotater har Sara "selvmordsimpulser".

Ifølge Sara foreslår psykologen nu en ny strategi.

DET SIGER REGLERNE

Ifølge de etiske principper for nordiske psykologer må der "...ikke forekomme seksuelle forhold mellem psykolog og klient." Principperne kræver også, at psykologen ikke "...misbruger sin magt og stilling til at udnytte klientens afhængighed og tillid."

Principperne er bindende for alle medlemmer af de nordiske psykologforeninger under udøvelse af enhver form for psykologfaglig virksomhed.

Ifølge straffeloven er det ulovligt, hvis man "groft" misbruger en persons "...arbejdsmæssige, økonomiske eller behandlings- eller plejemæssige afhængighed" til at "...skaffe sig samleje med den pågældende".

- Han tænker, at næste skridt i det her, det er, at jeg simpelthen skal føres tilbage og gennemleve nogle af de ting, jeg har været igennem. Sådan virkelig gennemleve.

En eftermiddag i oktober gennemlever og gennemgår Sara derfor et seksuelt overgreb, der foregik i hendes barndom, da hun var omkring 11 år. Det sker, mens ligger hun med hovedet i psykologens skød, fortæller hun. Senere samme aften skriver hun til psykologen, at hun har fået det meget dårligt af gennemgangen af overgrebet.

- Jeg er så bange for at være alene og jeg føler mig ligesom et lille barn, der har været udsat for overgreb. Han skriver, at jeg kan komme ud til ham. Og det gør jeg. Og får forklaret ham, at jeg har det ligesom det her barn igen, der bare er forladt og bange.

- Og på et tidspunkt siger han så, at nu er han træt, og vi skal sove, og at jeg må gerne komme med ind og sove i hans seng. Og så siger han til mig, at nu er han nødt til at gå fra mig, nu vil han efterlade mig her, fordi han får så meget lyst til sex, når han ligger op ad mig, så det duer ikke. Og jeg tænker bare, han må simpelthen ikke gå, uanset hvad så må han ikke efterlade mig alene i det her rum, så jeg siger: det er okay.

- Da vi havde sex den første gang, der havde han jo groft sagt sex med en 11-årig pige, der var blevet udsat for et overgreb. Da det skete, der kom jeg jo netop ud til ham, fordi jeg var så meget i, hvordan det var at være den dag, da jeg var 11 år, siger Sara.

Ny behandlingsform

Fra slutningen af oktober 2016 og frem til begyndelsen af marts 2017 har Sara og psykologen et egentligt seksuelt forhold. Et forhold, der bliver mere og mere ydmygende for Sara fra december 2016.

På det her tidspunkt er Sara blevet dybt afhængig af psykologen, hvilket Retten i Aarhus lagde vægt på, da de 8. februar kendte psykologen skyldig i have misbrugt hendes behandlingsmæssige afhængighed af ham.

- Han brugte det, at jeg var så afhængig af ham, og at jeg er så bange for at blive forladt. Hvor han jo netop hele tiden fortalte, at han ville gå ind i angsten med mig og at vi var der om det sammen. Langsomt og finurligt blev jeg formet ind i det, siger Sara.

Ifølge Sara fortalte psykologen hende samtidig, at det var godt for hende at have sex. Noget hun også senere skrev i en klage til Psykolognævnet.

Seksuel lydighedstræning

Retten i Aarhus lagde i sin dom vægt på en række sms'er, som psykologen sendte til Sara. sms'er som dokumenterer det, retten kalder, den "ydmygende behandling" af Sara. Ifølge Sara begyndte det at blive ydmygende fra december 2016 og frem.

- Jeg mistede mig selv, et eller andet sted i det. Jeg skulle kravle nøgen rundt og ligge i fosterstilling, og selvom at jeg rystede og klynkede, så fik jeg at vide, at jeg skulle være stille og bøje hovedet, og at jeg måtte ikke se på ham og at jeg var ulydig. Samtidig begynder jeg at blive rigtig bange for ham. Han presser meget på for, at jeg skal være sammen med andre mænd.

P1 Dokumentar har fået adgang til Saras 792-beskeder lange sms-korrespondance med psykologen. Her skriver han blandt andet:

"Vil slave være indstillet på at blive kneppet af flere mænd? Med deltagelse af mig?"

" Ingen skuffede sms'er og andet pis. Slave kan give blowjob og blive kneppet som jeg har lyst. Alt andet har ingen plads. Adlyd og læg krop. "

"I praksis betyder det, at din herre bestemmer over dig. At du ikke har noget valg, men skal gøre hvad du bliver anmodet om. Eks. komme hurtigt hertil og sutte min pik."

"Husk total ydmyghed. Ingen tale, ret og 100 % lydighed."

"Skriv når du kører. Husk nøgen, bøjet hoved og sætte dig på knæ foran mig når du kommer."

Kroppen satte ud

I slutningen af februar 2017 begynder Saras krop at sætte ud på grund af de ting, hun bliver udsat for i behandlingen.

- Min krop den ville ikke mere. Det var ligesom, at den bare satte ud. Jeg besvimede ind imellem. Jeg kunne ikke spise, ikke drikke, jeg kunne intet til sidst. Jeg var nået til et punkt, hvor jeg ville gøre alt for ham, men jeg ville bare ikke derud om aftenen mere. Jeg ville simpelthen ikke mere.

Derfor bryder Sara i begyndelsen af marts med psykologen.

Hun står frem med sin historie nu for at få fokus på det system, der skal sikre, at psykologer, der er til fare for patientsikkerheden, bliver stoppet.

Og for at få fokus på, at der også bliver begået overgreb blandt sundhedspersonale, der behandler psykiske lidelser.

- Jeg tænker, det er altafgørende for de kvinder, der kommer efter mig. Man er bare nødt til at stoppe det. Det er ikke okay, at et menneske, der skal hjælpe andre, krænker andre mennesker, siger Sara til P1 Dokumentar.
P1 Dokumentar kulegraver i de kommende uger Saras sag og undersøger, om det tilsyn, der skal stoppe psykologer, der er til fare for patientsikkerheden, virker efter hensigten. Du er velkommen til at kontakte journalisten bag podcastserien på emoj@dr.dk.
P1 Dokumentar har detaljeret forelagt de forskellige kritikpunkter for psykologen, men han har ikke ønsket deltage i et interview. Hans forsvarsadvokat oplyser, at psykologen nægter sig skyldig og derfor anker han dommen.
Under retssagen forklarede psykologen, at sms'erne til Sara var en del af et rollespil, som han havde aftalt med Sara. Ifølge psykologen eksponerede han Sara for kommanderende, ydmygende udtalelser, hvor hun ikke tidligere kunne sige fra. Rollespillet skulle træne Sara i at sige fra over for grænseoverskridende adfærd. Psykologens forklaring tilsidesatte Retten i Aarhus dog og kaldte forklaringen "usandsynlig" og "utroværdig".

# data[].attributes.attachment_link.title
Sara blev misbrugt seksuelt af sin psykolog: Jeg har mareridt om ham hver nat

# data[].attributes.attachment_link.description
Sara er stadig dybt påvirket af den behandling, hun fra slutningen af oktober 2016 og frem til marts 2017 blev udsat for, da hun opsøgte en psykolog for at få hjælp til håndtere flere traumatiske seksuelle overgreb fra sin fortid. - Jeg har mareridt om ham hver nat.

# data[].attributes.headline
Hvordan kan det være at forholdet mellem Sarah og hendes psykolog, udvikler sig til et groft og upassende forhold?

# data[].attributes.subject
Hvordan kan det være at forholdet mellem Sarah og hendes psykolog, udvikler sig til et groft og upassende forhold?

# data[].attributes.headline
Hvordan påvirker det Kokkerne at deres restaurant kan gå konkurs?

# data[].attributes.subject
Hvordan påvirker det Kokkerne at deres restaurant kan gå konkurs?

# data[].attributes.body
Mahmoud & Sune
Teori:
- Stress
- Motivation & Mindset
- krav
- coping
- OSN

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tallene for omsætning og konkurser stammer fra Danmarks Statistik.

Konkurstallene omfatter flere forskellige undergrupper af virksomheder i restaurationsbranchen.

Der er både tale om restauranter, cafeér, værtshuse, diskoteker, pizzeriaer, grillbarer, isbarer, catering samt andre virksomheder, som Danmarks Statistik opgør under restaurationsbranchen.

Restauranter står for langt størstedelen af konkurserne i årene 2014-2018.

I sidste uge jublede mange af landets gourmetrestauranter over uddelingen af de prestigefyldte Michelin-stjerner, men de er ikke de eneste, der har noget at glæde sig over.

De seneste fem år har restaurationsbranchen samlet set oplevet et kæmpe boom, hvor salget er steget fra 35 milliarder kroner i 2014 til 45 milliarder kroner sidste år, viser tal fra Danmarks Statistik.

Det er dog ikke alle, der har fundet opskriften på succes. I samme periode er antallet af konkurser i branchen næsten fordoblet.

- Der er for mange restauranter. Det er knusende enkelt, siger Bo Jacobsen, der er chefkok og ejer af spisestedet 'Restaurationen' i indre København.

Fordobling i konkursramte

Claus Jorch Andersen, der er partner i revisionsvirksomheden Deloitte, er enig i chefkokkens mavefornemmelse.

I 2014 var antallet af konkurser i hele restaurationsbranchen 261. Sidste år drejede 501 virksomheder i branchen nøglen om.

- Selvom der er en vækst i omsætning, så er den ikke stor nok til, at der kan være indtjening til alle. Der er ikke nok til, at alle kan få en bid af kagen, siger Claus Jorch Andersen.

På fem år er der kommet langt flere om buddet i restaurantbranchen, der dækker alt fra restauranter, cafeer og barer til diskoteker og catering.

Konkurserne skal dermed ses i relation til, at der i 2014 var 15.637 virksomheder i restaurationsbranchen, mens der sidste år var 18.163, forklarer Claus Jorch Andersen.

- Der er så mange nye aktører, der søger ind i branchen, og væksten kan ikke absorbere dem alle sammen, så der er simpelthen ikke indtjening nok til dem alle, og derfor tror jeg, vi begynder at se, at antallet af konkurser stiger, siger han.

Kok: Vi mærker et mere mættet marked

Særligt i hovedstadsområdet har restaurationsbranchen i de senere år for alvor fået blus under gryderne.

Forbrugerne har fået flere penge på lommen, og der er også sket et skift i, hvad vi vælger at bruge pengene på, fornemmer chefkok Bo Jacobsen.

- Konjunkturerne har været gunstige i Danmark de sidste par år, og så er der også nogle tendenser til, at vi har ændret spisevaner og bruger flere penge til at gå ud og få nogle gode oplevelser, siger han.

Men selvom flere går ud at spiser, er det ifølge Bo Jacobsen langt fra nok til, at alle kan få en god forretning ud af at drive restaurant.

- Publikum er slet ikke fulgt med, og det betyder, at vi nu her i København står med en overkapacitet på 20 procent restauranter. Det betyder, at pengene er spredt for tyndt ud, og det er der nogen, der ikke kan tåle, siger han.

Det er især restauranter i hovedstaden, der står for størstedelen af konkurserne. I alt er 507 restauranter er gået konkurs i københavnsområdet i de seneste fem år.

- Der er simpelthen flere restauranter, end der er gæster til, siger Bo Jacobsen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kæmpe boom i spisebranchen, men flere må dreje nøglen om

# data[].attributes.attachment_link.description
I sidste uge jublede mange af landets gourmetrestauranter over uddelingen af de prestigefyldte Michelin-stjerner, men de er ikke de eneste, der har noget at glæde sig over. De seneste fem år har restaurationsbranchen samlet set oplevet et kæmpe boom, hvor salget er steget fra 35 milliarder kroner i 2014 til 45 milliarder kroner sidste år, viser tal fra Danmarks Statistik.

# data[].attributes.body
Artikel:

LIVE-TV Trump-advokat vidner offentligt

https://www.dr.dk/live/nyheder/live/2857135

Problemstillinger:
Hvor pålidelig er Michael Cohen og hvilke initiativer har han til at vidne nu?

Hvorfor har Michael Cohen ikke sagt fra tidligere?

Hvordan går medierne ind og påvirker sådan en sag og hvordan bliver det fremlagt?

Hvorfor valgte Michael Cohen at vidne den 27. Februar 2019?

Hvor pålidelig er Michael Cohen i forhold til at han har indrømmet at han har løjet overfor retten før?

Artikel:
Stress: Læs om Pernille Kornum, der gik ned med stress.

Problemstilling:
Hvad gør, at stress får mennekser til at glemme?

Stress på arbejdet viderføres til din dagligdag

Artikel:
Sara blev misbrugt af sin psykolog: Jeg har mareridt om ham hver nat

Problemstilling:
Hvorfor ventede Sara så lang tid om at bryde kontakten med psykologoen?

# data[].attributes.headline
Hvad får mennesker til at fastholde deres passion selv, hvis de har ondt?

# data[].attributes.subject
Hvad får mennesker til at fastholde deres passion selv, hvis de har ondt?

# data[].attributes.body
Teori:
- Fysiske/biologiske stressorer
- Stress
- Motivation & mindset
- SDT (tilhørsforhold)
Kompetence
Autonomi
- Identitet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Om natten er der ro og mindre stress. Derfor foretrækker 63-årige Susanne Krudtå at arbejde, når andre sover. Natarbejdet har givet hende en ny mulighed for at blive i jobbet som sosu-assistent i flere år.

Susanne Krudtå kigger på sit kaldeapparat.

"Så er der bud", siger hun.

Klokken er 1 om natten, og en af beboerne i Plejecentret Hellevadlund i Klokkerholm i Brønderslev Kommune ringer efter hjælp.

63-årige Susanne Krudtå banker på beboerens dør og kigger ind. Han sidder på kanten af sin seng og ser søvndrukkent frem for sig. Han er tørstig og beder om et glas vand.

Selv om det er midt om natten, er der høj musik i den dunkle lejlighed.

"Jeg hører altid radio. Nat og dag", siger han.

Da Susanne Krudtå fortæller ham, at hun har en journalist fra avisen med på arbejde, siger han:

"Jeg er så glad for at være her. For maden, for damerne, for det hele. Det må du gerne skrive".

Susanne Krudtå rækker ham et glas køligt vand og tømmer hans kateterpose.

"Så må du sove rigtig godt", siger hun, da vi lister ud igen.

Det er det her, hun bedst kan lide ved sit arbejde: omsorgen, at række ud til et ældre medmenneske, at skabe ro og tryghed, når de kalder på hende.

Jeg nyder at pakke dem under en dyne, give dem en tør ble, noget at drikke

Susanne Krudtå, sosu-assistent

Susanne Krudtå er uddannet social- og sundhedsassistent. De seneste tre år har hun udelukkende arbejdet om natten. Hun har været i faget siden 1977, først som sygehjælper og siden 2001, hvor hun blev omskolet, som assistent. Nu magter hun ikke længere at arbejde i dag- og aftentimerne. Natarbejde er den eneste måde, hun kan se sig selv fortsætte i sit fag på.

"Dagvagterne giver et helt enormt flow at forholde sig til hele tiden: borgerkontakt, plejeomsorg, dokumentation, lægekontakt, pårørendekontakt, rengøring og spisetid med borgerne. Jeg kunne ikke tåle det mere. Jeg fik ondt i kroppen og alt for lidt hvile i løbet af en vagt. Man bestemmer jo ikke selv, hvornår der er tid til at sætte sig ned og få lidt at drikke, fordi der er så mange opgaver", forklarer hun.

Farvel til arbejdslivet

I serien 'Farvel til arbejdslivet' sætter vi ansigt på den politiske debat og taler med danskere, der nærmer sig pensionen, i de brancher, som ofte bliver nævnt, når det handler om nedslidning.

Har du en historie at fortælle om din tilbagetrækning? Så skriv til elisabeth.astrup@pol.dk

Så da muligheden uventet bød sig for en stilling som fast nattevagt, slog hun til. Og blev overrasket over, hvor anderledes det er.

"Der er færre mennesker at forholde sig til, og så er der ro. Jeg laver de samme ting som om dagen, men der er mindre pres, fordi mine borgere ligger og sover".

Flere af Susanne Krudtås veninder går på efterløn i disse år. Og selv havde hun alderen til at gå fra allerede for et år siden. Men hun har valgt efterlønnen fra. Dels har hun brug for pengene - hendes mand er nordmand og har ikke sparet nogen stor pension op i Danmark. Men pengene er nu ikke den vigtigste årsag til, at hun gerne vil blive ved med at arbejde.

"Jeg har et stort behov for at være sammen med andre. Da jeg arbejdede om dagen, nød jeg meget samværet med de ældre. I dag foregår omsorgen om natten og i lidt mindre skala og består i at sørge for, at de har det varmt og godt og sover trygt. Jeg nyder at pakke dem under en dyne, give dem en tør ble, noget at drikke og sørge for, at de er smertedækket".

Og noget af det bedste, der kan ske på en nattevagt, er, når en af de ældre hvisker fra sin seng "Hvor er det dejligt, du er her".

"Det rører mig virkelig", siger hun.

Især de demente beboere har en særlig plads i Susanne Krudtås hjerte.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nattevagt: Jeg har ondt, men jeg elsker arbejdet med de ældre

# data[].attributes.attachment_link.description
Om natten er der ro og mindre stress. Derfor foretrækker 63-årige Susanne Krudtå at arbejde, når andre sover. Natarbejdet har givet hende en ny mulighed for at blive i jobbet som sosu-assistent i flere år. Susanne Krudtå kigger på sit kaldeapparat. "Så er der bud", siger hun.

# data[].attributes.headline
Hvilken betydning kan det have at man mister en eller begge forældre i en ung alder?

# data[].attributes.subject
Hvilken betydning kan det have at man mister en eller begge forældre i en ung alder?

# data[].attributes.body
- Omsorgssvigt
- Stress
- Mønsterbrud
- Motivation & mindset

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Benjamin Herman Ham greb ud efter folderen. Han krøllede den sammen og stak den ned i bukselommen.

'Har du mistet?'

Overskriften ramte plet.

Ja, det havde han. Selvom Benjamin aldrig talte om det, var han stadig i dyb sorg over, at en hjerneblødning seks år tidligere tog hans mor væk.

Dengang blev han én af de 65.000 børn og unge under 30 år, der har mistet en forælder.

Nu mistede han snart igen.

Benjamin sad på et hospice. Alene på en stol i en lang, hvid gang. Alt var hvidt. Alligevel var her altid mørkt. En tung sky lå henover bygningen.

Måske fordi det var november.

I et rum længere nede ad gangen lå en dødeligt syg mand. Det var Benjamins far, som var syg med leukæmi. Da morfinen havde gjort ham tilpas mild, gik Benjamin tilbage til sin fars enestue.

Få dage senere mistede han igen.

I dag er Benjamin 32 år. Han ville gerne have været der til at tale med sit fortvivlede 17-årige jeg. At berolige ham. At fortælle, det hele nok skulle gå - og at han blev nødt til at tale om sorgen. Det forsøger han nu - flere år senere.

Efter moderens død flyttede resten af familien til et andet hjem.

Flere aftener blev der dækket op til fire ved spisebordet. Det var en fejl.

Så stod de tre mænd ved siden af hinanden, Herman og hans to sønner, uden at sige noget.

Den modigste på dagen greb den fjerde tallerken og fjernede den hurtigt. For så var det aldrig sket.

Det skete så til gengæld, at faderen skiftede familiens Fiat ud med en varevogn med plads til tre. Han havde ikke noget at bruge en varevogn til, tænkte Benjamin, nu var de jo kun tre.

Da de var fire, var alting anderledes.

Benjamins far Herman og mor Sybilla mødtes som studerende i Danmark. Han var rejst fra Holland, og hun var rejst fra Tyskland.

Parret fik to sønner, og kernefamilien boede på Amager. Lige ved lufthavnen, nærmest på landingsbanen, tæt på Flyvergrillen.

De rejste, de holdt børnefødselsdage, og drengene sejlede med faderen i hans hjemmebyggede optimistjolle.

Det var en barndom, der stod i stor kontrast til, hvordan det senere blev.

Mere end 100.000 børn og unge har en alvorlig syg forælder. Benjamin var i flere år ét af dem.

Da Benjamin var ni år, blev hans far ramt af leukæmi. Kræftsygdommen gjorde gennem årene faderen mere og mere temperamentsfuld, men moderen skånede drengene for sygdommen ved ikke at tale om den. Hun beskyttede sine to prinser, der blev sat op på en piedestal.

Deroppe havde de det godt, indtil moderen pludseligt døde to år efter af en hjerneblødning.

Benjamin og hans storebror havde stadig deres far, men det var ustabilt. Han skældte ud: 'Du ender som skraldemand. Du får kun dårlige karakterer.'

Benjamin kunne ikke gøre, hvad der passede ham. Men han gjorde det alligevel.

Hvis han fik ordre på at være hjemme til midnat, gjorde han alt for ikke at være hjemme til klokken 00.00. Han drak, tog i byen og var sammen med piger.

Deres far forsøgte indimellem at gøre det rart. De tre mænd rejste på ferier til de samme steder, som de havde gjort før. Til Tyskland, Holland og med surfboards til Klitmøller - men med et andet hold ombord. Tre mand i en varevogn i stedet for en familie på fire i en Fiat.

Derhjemme tændte han musik og stearinlys, mens han forsøgte sig med nybagte boller, som de havde gjort, da de var en familie.

Men så blev stemningen afbrudt af et vredesudbrud.

Deres far var alvorlig syg, og drengene var godt klar over det: 'Han holder ikke hele livet, ham der.'

Men det talte de ikke om, for det var vigtigere at fungere i den lille tre-mands-familie end at tale sammen.

De to ting kunne ikke følges ad, minder Benjamin sit 17-årige jeg om.

Benjamin var forældreløs.

Han fyldte varevognen med sin fars gamle futonseng og en hel del flyttekasser, kørte til Virum og bar sine ejendele op i sit nye hjem.

En lejlighed i Virum. Et ombygget loft.

Det var tungt. 'Skal jeg så bare bo her?'

Ja. Her skulle han bo - helt alene. Hans halvandet år ældre bror flyttede i en lejlighed i indre København.

Futonsengen og halvåbne flyttekasser skubbet ud langs væggene forblev indretningen i Benjamins nye hjem.

Men noget andet ændrede sig.

Benjamin fandt folderen fra hospice. Den, han havde krøllet sammen og stukket ned i bukselommen få dage inden faderens død. På bagsiden stod et telefonnummer til Børn, Unge & Sorg.

Fra futonsengen gjorde han noget, han aldrig havde gjort før.

Han gjorde det, hans 32-årige jeg også ville råde ham til. Han ringede.

En måned senere startede Benjamin i sorggruppe.

Det var her, han for første gang talte om sine følelser. Det hjalp ham at høre historier, der var ligeså komplicerede som hans egen.

Han var ikke den eneste med en kaotisk fortid.

Han savnede sin mor. Det var uretfærdigt, at hun skulle dø.

Det var også uretfærdigt, at faderen skulle blive syg og styres af sygdommen.

Uretfærdigheden blev hængende i mange år. Nogle dage sidder den der stadig.

Samtidig med sorgbearbejdelsen skulle Benjamins hverdag fortsætte.

Den bestod først og fremmest i at komme op om morgenen. Han kom altid for sent ud ad døren, og han havde sjældent lavet sine lektier. På den måde startede han hver dag i minus.

Der var ingen rutiner. Det handlede om at gøre, hvad han lige følte for, og Benjamin følte for fester.

Det var det, klassekammeraterne gjorde - og når man går i gymnasiet vil man bare gerne være ligesom alle de andre.

Selvom det var svært, lykkedes det at færdiggøre gymnasiet. Benjamin blev student i juni 2005 - et halvt år efter faderens død.

Sorggruppen lærte Benjamin at tale om sorgen, at finde en vej væk fra fester og væk fra det flyttekasse-indrettede ombyggede loft.

Siden studentereksamen tog han en del omveje. Han vidste ikke, hvad han ville, og hvem skulle guide ham? Ville han blive andet end skraldemand, som faderen havde spået? Sådan var 20'erne. En masse omveje uden rigtigt at kende målet.

Der er intet galt i at være skraldemand, men Benjamin valgte en anden vej.

Han har taget to forskellige uddannelser i erhverv og administration, arbejdet i Hamburg, München, i Amsterdam, på Grønland, og i dag bor han med sin kæreste på Nørrebro, mens han læser en kandidat på IT-Universitetet.

Når børn og unge mister

Direktør i Børn, Unge & Sorg, Preben Engelbrekt, om ikke at tale om sorgen: "Sorgen vil ligge og vente på, at man tager sig af den. For den forsvinder aldrig. Heller ikke selvom man forsøger at undgå den. Hvis man har lært hjemmefra ikke at tale om sorgen, bliver det meget sværere. Det vil føles som om, at den eller de døde ikke har levet. Men en dag vil den undgåede sorg banke på, og det er først, når man taler om den, at den vil blive mindre."

Mere end 65.000 børn og unge mellem 0-29 år har mistet en eller begge forældre, viser tal fra Danmarks Statistik samt Børn, Unge & Sorg. Tallene stiger, jo ældre den unge er.

Børn, Unge & Sorg tilbyder gratis psykologisk behandling til børn og unge under 28 år. Hvis du har brug for nogen at tale med, kan du udfylde formularen her: https://bornungesorg.dk/ring-mig-op/ - og en psykolog vil kontakte dig.

Sorglinjen er for alle oprørende og efterladte mellem 13-99 år. Kontakt sorglinjen på SMS 27 27 25 25 eller ring på 70 20 99 03.

I foråret 2019 starter Børn, Unge & Sorg et forløb for unge, der har mistet begge forældre - eller hvor den ene forælder, der er tilbage, ikke er i stand til at være der. Undersøgelser har nemlig vist, at denne gruppe unge efterspørger voksenkontakt. De har brug for en fortrolig voksen. Derfor søger centret lige nu voksne på 40+, som selv har mistet, og som har mulighed for og lyst til i minimum to år at invitere en ung ind i sit liv. Læs mere om projektet her: https://sorgcenter.dk/fortrolig-voksen-bliv-frivillig/

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Grafik og udvikling: Signe Heiredal og Ruben Engrob Nielsen

# data[].attributes.attachment_link.title
Benjamin fik aldrig lov til at græde over sin mors død - før han mistede sin far

# data[].attributes.attachment_link.description
Benjamin Herman Ham greb ud efter folderen. Han krøllede den sammen og stak den ned i bukselommen. 'Har du mistet?' Overskriften ramte plet. Ja, det havde han. Selvom Benjamin aldrig talte om det, var han stadig i dyb sorg over, at en hjerneblødning seks år tidligere tog hans mor væk.