# data[].attributes.body
בגן אנחנו מאוד אוהבים לבנות, לפעמים במגנטים, לפעמים בלגו ולפעמים בקוביות עץ.

אחד הדברים שאנחנו אוהבים לבנות זה גן חיות מקוביות העץ, עם "מרחבים" מוגדרים לכל חיה.

אחד הילדים בקבוצה אוהב לשבת לבנות עם החברים אך לרוב אין תיאום בין גודל "המרחב" לגודל החיה שבוחר ומנסה להכניס חיה גדולה לחלל קטן, או שמתקשה במוטוריקה העדינה, מה שמפרק את שהוא או חבריו בנו והוא מתעצבן. במקרה זה יש התערבות ותיווך מבוגר.

קודם כל להבחין בגודל החיה, גודל המרחב, אולי להגדיל אולי להקטין על פי הצורך. לחשוב, לתכנן, לארגן את המחשבה ושלבי הפעולה. גם הרבה תיאום עין – יד נדרש.

וגם אם אין התאמה בגדלים, אז במקום לכעוס ולפרק הכל ניקח נשימה עמוקה ונחשוב ביחד על פתרון, אולי נוסיף עוד קוביות ונגדיל את המרחב. אולי נשנה את מיקום החיות ונכניס חיה קטנה יותר לחלל זה, אולי נבנה מרחב נמוך יותר כך שהאצבעות שלנו לא יפילו את הקוביות העליונות...

הרבה פעמים התסכול מחוסר ההתאמה מעורר את הילדים והתגובה לא מווסתת ועלינו כמבוגר מתווך להתערב, לעזור, ללמד ובעיקר לווסת את התגובה מחוסר הצלחה וללמד על ניסיון חוזר, התנסות, וחוויה והנאה מעצם המשחק ובטח אם הוא משותף וחברתי.

# data[].attributes.body
אחד מילדי הקבוצה התחיל את תהליך הגמילה מחיתול -  בבית היה מוצלח מאוד, ללא פספוסים ואפילו מבקש ללכת לשירותים ובגן לא הסכים בשום אופן והיינו מוצאות אותו רטוב מספר רב של פעמים ביום. כל דבר שניסינו לעשות לא צלח, עצם האמירה שהולכים לשירותים היתה מעוררת בכי והשתטחות על הרצפה.

יש לנו 2 ספרים שהילדים מאוד אוהבים: אחד על פילוני שמחפש ומוצא פתרונות ואחד על קווין הקואלה שחושש מהלא מוכר ולבסוף מבין שלנסות זה אפשרי גם בשבילו. התמדתי בהקראת 2 סיפורים אלו והיה שיח רב גם בבית וגם בגן על התמודדות, ניסיון ומסוגלות וגם שעצם הניסיון הוא החשוב ולאו דווקא ההצלחה.

עם הילד שוחחתי מספר פעמים, הצענו פתרונות שיכולים לעזור לו, כמו שמצא פילוני, למשל חפץ שלקח איתו בהתחלה, הידיעה שרק איתי הולך לשירותים, החזקת היד בזמן ישיבה בשירותים וכו'. כל זאת עם מילות חיזוק ועידוד הביאו אותו להליכה לשירותים עם גמולים נוספים והסכמה בלי בכי ובלי חשש. בנוסף הכנו ביחד "דף הצלחות" שחיכה לנו בשירותים ובכל פעם שהצליח לעשות צרכים בשירותים הדביק מדבקה על הדף שלו. אם נשאר יבש כל היום גם קיבל מדבקה על החולצה כדי להראות בבית.

כל התהליך לווה בהמווווון מילות חיזוק, עידוד, מחיאות כפיים, שיתוף לנשות הצוות והילדים על הצלחותיו ושיתוף בסוף יום למבוגר האוסף על ההצלחות שהיו ועוד המווון מילות חיזוק.

"אני גאה בך שאתה בא איתי לשירותים", "איך אתה עולה על השרפרף ביציבות ומתיישב", "כל הכבוד שאת מוריד ומרים לבד את התחתונים והמכנסיים", "איך אני שמחה אתה עושה פיפי בשירותים ואתה יבש כל היום", "אתם לא מאמינים, היום **** היה יבש כל היום ועשה רק בשירותים" וכו'.......

לאחר מספר ימים הילד ביקש ללכת לשירותים, לא פספס כל היום, שלט לגמרי בצרכיו ואפילו ישן ללא חיתול.

הוא היה כל כך מרוצה מעצמו, החיוכים שהיו על פניו ומצב הרוח הגבוה שהיה לו וגם לנו לראות אותו צולח את האתגר וזוכה בכל מה שלמד מכך.

# data[].attributes.body
אחד הכלים המרכזיים שלי כגננת הוא ספרות הילדים, אני משתמשת בספרים שונים כדי לדבר על נושאים שונים.

ספר שאני מאוד אוהבת הוא "פלא" / ר"ג פלאסיו.

שם מתייחסים אל השונה, אל הילד שלא נראה כמוני, מדברים בין היתר על חברות וקבלת האחר.

באחד מדפי הספר יש תמונות של ילדים שנראים אחרת. ביחד עם הילדים אני מתארת את שרואים: ילדה בלונדינית, ילד ג'ינג'י, ילד/ה עם שיער קצר/ארוך, ילד/ה עם משקפיים, ילדה עם כיסוי ראש (חיג'אב), ילדה כהת עור וכו'.

כשהצגתי את הילדים השונים אחת מילדות הקבוצה הגיבה על ילדה כהת העור והזכירה שם של אחת העובדות ש"ניראת כמוה" כך אמרה, ועל הילדה עם החיג'אב ילד אחד הזכיר שם של עובדת אחרת מהמגזר הערבי וילד אחר הזכיר עוד עובדת דתייה עם כיסוי ראש.

זה היה מרתק לשוחח איתם, לראות את ההקבלות שעושים, לדבר על מה ומי נראה אותו הדבר ומה ומי לא ברמת השפה והידע שלהם.

יכלנו להרחיב ולצלול לשיח ולימוד על השוני בין בני אדם, על מדינות שונות בעולם ולבוש שיכול לאפיין מדינות שונות, על קבלת האחר ועל חברות.

מהספר הרחבנו לנושאים מהחיים ודברים שילדים נחשפים אליהם ולפעמים יכולים להיות עבורם חדשים ומלמדים וכאשר יתקלו בזה בעתיד לא ירתעו ויכירו את השוני ויחד עם זאת את קבלת האחר והכבוד שאנו רוכשים לכל בן אדם.

# data[].attributes.body
קבלת הילדים בבוקר היא חלק מאוד חשוב מהיום בעיניי היכול להשפיע על היום כולו. מאוד חשוב לי שהילדים יתקבלו בבוקר בחיוך, באמירת בוקר טוב, בחיבוק או כל מגע שיהיו מעוניינים בו וגם אם לא רוצים הבוקר- יש לכבד את הרצון שלהם. אם התקבלו מחוץ לכיתה אז בכניסתי איתם לכיתה אציין בקול שהגיעו ואומר להם בוקר טוב בקול בציון שמם. במיוחד אם היתה להם פרידה מאתגרת יותר ואני רוצה שיקבלו הרבה אהבה ותשומת לב מהסביבה (כאשר זה נכון לסיטואציה).

להאיר פנים לאדם שאני נפגשת עימו זהו לימוד לחיים בעיניי.

גם הטון שלי תואם- שמח, יש לי חיוך על הפנים וכל שפת הגוף שלי מדברת וזה מאוד מורגש.

לרוב הילדים נכנסים בבוקר לכיתה ומיד ניגשים לחיבוק מאשת הצוות הקרובה לדלת/ זו שמקבלת אותם ויש את אלו שעוברים בין כולן לקבל חיבוק של בוקר.

ניתן לראות שגם הילדים ספגו זאת וכאשר מגיע חבר שהם מאוד אוהבים הם רצים אל הדלת לקבל פניו, לפעמים בחיבוק, לפעמים בצעקות וקריאות שמחה, לפעמים ניגשים לאחת מנשות הצוות ומספרים לה מי הגיע לגן.

כך גם כאשר מגיעה מנחה של חוג שאנו מאוד אוהבים. בבוקר אני שואלת/ מספרת להם איזה יום היום ושואלת מי מגיעה אלינו באותו היום, משתפת אותם בהתרגשות שלי לקראת בואה ובסקרנות שלי לגלות מה היא תביא היום לפעילות/ להצגה/ איזו חיה תגיע לביקור.

הילדים בחיקוי מופלא מגיבים בהתאם לאותה מנחה כאשר מגיעה אלינו. קולות הצחקוקים, ההתרגשות והחיבוק שמתקרבים כדי לתת ו/או לקבל.

דבר נוסף שהזכרתי הוא המקום של המגע – זה בסדר להגיד שהיום אני לא רוצה חיבוק, אלא אני רוצה רק כיף או לא רוצה בכלל מגע. אני מלמדת את הילדים שזה בסדר להגיד לא ועדיין אני שומרת על טון של שמחה וחיוך על הפנים ומכבדת את הרצון שלהם וגם כאשר החברים מתקרבים אומרת להם שהיום אנחנו אומרים שלום מרחוק ומחייכים וגם זהו לימוד חשוב על לכבד את המרחב והגוף של האחר ולהיות קשובים למה שהוא מבקש במילים או בתנועות.

כישורים חברתיים, יצירת תקשורת והבנה גם מעבר למילים – דברים שכולנו זקוקים להם מלידה ועד שניפרד מהעולם.

# data[].attributes.body
במפגש הבוקר בשיח על יום המשפחה רציתי לדבר ולהציג משפחות של חיות. תחילה הבחנתי כי מספר ילדים לא מצליחים לשבת ומתחילים לקפץ ,להתכופף, לנוע על הכסא – כך שמהר מאוד הבנתי שנצרכת פעילות בתנועה. החלטתי שאנחנו יוצאים לטיול בג'ונגל, בחרתי ביצירה בקצב גבוה, חילקתי חישוקים (שיהיו הגה) ורתמתי את הילדים לטיול אליו אנו יוצאים ביחד. לאחר הפעילות בתנועה וחזרה לישיבה על הכיסאות התחלתי בהצגת החיות השונות, סיפרתי היכן הן מתגוררות, מה שם האמא (למשל לביאה) , האבא (למשל אריה), הילד הקטן (למשל כפיר) וכך המשכנו בטיול ביחד והכרנו את משפחות החיות שפגשנו. במהלך הפעילות הבחנתי בצורך של הילדים בשיח, להשמיע קולם... אז התחלנו גם לעשות את קולות החיות המוצגות, התנועות שלהן. עשינו חיקוי: בקבוצות קטנות שביצעו פעילות בתנועה (למשל קלילות הקופים על העצים לעומת כבדות הפילים) ואחרות שהשמיעו את קול החיה. הילדים נרתמו למשימות, לחיקויים, לפעילות. ואני, שהגעתי עם מערך מסוים, תמונות/ חיות משחק ומחשבה על איך יהיה, התאמתי עצמי בגמישות לצורך שלהם והפכתי את המפגש להרבה יותר חוויה והשתתפות שלהם. אז נכון שהוצגו פחות חיות אולי אבל אני חושבת שהלמידה דרך החוויה ודרך הגוף היתה מועילה יותר. הרגשתי שהילדים ממש איתי ויכלנו כולנו להמשיך בפעילות עוד זמן ממושך.

# data[].attributes.headline
חיזוק תחושת יכולת

# data[].attributes.subject
חיזוק תחושת יכולת

# data[].attributes.body
לביא, אחד הילדים בגן, נראה חסר ביטחון בנוגע ליכולות שלו. כשאני מבקשת ממנו לצייר או לבנות משהו מקוביות הוא אומר שוא לא יודע ומוותר מהר.

באחת הפעילויות ישבתי ליד לביא ואמרתי לו שאני יודעת שהוא יכול לצייר, הצעתי לו לצייר ביחד איתי על שמינית בריסטול ותוך כדי הציור החמאתי לו על הצבעים שהוא בוחר ועל הציור המאוד יפה.

כשהוא סיים לצייר תליתי אותו במקום בולט בכיתה ואמרתי ללביא שאני גאה בו על כך שהוא הצליח לצייר ציור כל כך יפה וגם ילדים אחרים הגיבו לדברים ושיבחו את הציור.

כך עשיתי בהמשך כשראיתי אותו משחק עם קוביות, אמרתי שאני בטוחה שהוא יכול לבנות משהו יפה והצעתי שנבנה ביחד.

באמצעות חיזוקים קטנים ועידוד באופן עקבי אנינעוזרת ללביא לפתח תחושבת מסוגלות וביטחון ביכולות שלו.

# data[].attributes.headline
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.subject
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.body
הבחנתי שהילדים בגן מתקשים להתמודד ומביעים אכזבה ותסכול כשהם חא מצליחים במשימה או כשחבר לוקח מהם צעצוע.

כדי לטפח יכולת התבוננות פנימית ורגשית יזמתי פעילות שמלמדת את הילדים טכניקות מניידפולנס פשוטות.

בתחילת כל יום הקדשתי כמה דקות לישיבה שקטה עם נשימות עמוקות, ביקשתי שידמנו שבכף היד יש להם פרח ושהם מריחים אותו, ושביד השנייה הם מכבים נר עם אצבע אחת.

הסברתי שאם הם כועסים או עצובים הם יכולים לעשות את התרגיל.

שאני רואה מקרה של תסכול או עצב במהלך היום אני מזמינה את הילדים לשבת בשקט ולנשום כמה נשימות עמוקות, לאחר מכן הנחתי אותם לתאר כיצד הם מרגישים ולחשוב מה יכול לעזור להם להירגע.

אני מקריאה לילדים סיפורים ומנהלת איתם שיחות שמטפחים מיומנויות רגשיות כמו חמלה, סלחנות וקבלת האחר.

פעילויות אלו עוזרות לילדים להתבונן פנימה חהכיר את רגשותיהם ולפתח כלים להתמודדות עצמית במצבי קושי, כך נבנית היכולת לטרנסנדנטיות.

# data[].attributes.headline
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.subject
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.body
עשיתי פעילות בגן בנושא צמחים וגידול צמחים וכלי גינון.

אחרי הכנה של כמה מפגשים עשיתי איתם פעילות בנושא, הזמנתי אותם לשתול בעצמם את הצמחים, ותוך כדי הסברתי על הצמחים בבית ובחצר ועל החשיבות הטיפול לאחר השתילה.

הקראתי להם סיפור על ילדה שקיבלה צמח, על הטיפול וההשקייה כל יום עד שהצמח פרח.

בסיום הסיפור פתחתי דיון על הקשר שלהם לצמח ששתלו ועל הדרכים שהם יכולים לטפל בו.

בסוף הפעילות ביקשתי שהם יעקבו אחר הצמחים ששתלו, יטפלו בהם ויספרו לי עליהם.

כך נוצר קשר משמעותי בין הנושא שנלמד לעולמם של הילדים.

# data[].attributes.headline
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.subject
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.body
אמרי, אחד מילדי הגן, מרבה לשחק לבדו בפינות המשחק חופשי ופחות משתלב עם ילדים אחרים.

בשיחה אישית איתו שאלתי על משחקים שהוא אוהב וממה הוא נהנה בגן.

אמרי סיפר שהוא אוהב לשחק עם מכוניות ורכבות ושלפעמים ילדים אחרים לוקחים לו את המשחקים מהיד וזה מצער אותו.

הסברתי שאני מבינה אותו וביקשתי שבפעם הבאה שזה יקרה הוא יכול לבוא אלי ואעזור לו לדבר עם הילדים האחרים כדי שכולם ישחקו ביחד.

בהמשך כשראיתי שאמרי שוב משחק לבד, הזמנתי אותו ועוד 2 ילדים לשחק יחד בפינת משחק שהם אוהבים, נשארתי איתם וסייעתי להם ליצור אינטראקציה חיובית.

באותו יום, אמרי חזר הבייתה וסיפר להורים שהוא שיחק עם חברים.

# data[].attributes.headline
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.subject
נינט חנה סקלי

# data[].attributes.body
בגן שלי הבחנתי שעומר מפריע לילדים אחרים בזמן פעילות ולא מקשיב לי.

ניסיתי לעצור אותו, דיברתי אליו אבל הוא בשלו, לא מקשיב.

החלטתי לנקוט בשיטת ויסות התנהגות , הסברתי לעומר בצורה ברורה מהי ההתנהגות המצופה ממנו כשאני מקריאה או מסבריה - לשבת ולהקשיב ולא להפריע לחברים.

בזמן הפעילות חייכתי אליו, וכשראיתי שהוא יושב ומקשיב החמאתי לו על כך שהוא מצליח.

כשהוא התחיל שוב להפריע, הזכרתי לו את מה שהסברתי בצורה מתונה ונתתי חיזוקים חיוביים בכל הצלחה.

כך אני עוזרת לו לווסת את התנהגותו ולהיות יותר ממוקד ושקט הפעילות.

עם הזמן אני מקווה שעומר יפתח את היכולת לווסת את עצמו לבד מבלי שאצטרך להזכיר לו.

# data[].attributes.headline
משימת דוגמאות יישומית לעקרונות התיווך

# data[].attributes.subject
משימת דוגמאות יישומית לעקרונות התיווך

# data[].attributes.body
עינת מיהרט!

למשל התערבות הגננת במצבי תוקפנות תגובתית :

כאשר ילד פגע באחר מתוך תגובה רגשית אימפולסיבית, כאן יש הזדמנות ללמידה הדדית . מעבר לנחם את הילד וללמד את הפוגע מה כן או במקרה אחר שלא נוהגים כך. הגננת יכולה לנצל את הזמן לפיתוח למידה רגשית חברתית  שבתוכם גלום ויסות ההתנהגות, תווך למשמעות ומסוגלת עצמית בלקיחת  אחראיות ...

דבר ראשון מנחמת את הילד שנפגע ועוזרת לו באמפתיה לתמלל את כאבו ותחושותו הנוספות. ותוך כדי עושה בדיקה שהמצב הפיזי לא חומר ואז פונה לילדים ומציע להם לגשת לראות איך אפשר לעזור לו,  לשאול אותו ביחד מה יעזור לו?  מים, חיבוק ואם נענה להצעות לבקש מחבר להביא לו מים ... לעזור לו לנשום בעידוד  ומנגד לפנות גם לפוגע ולהגיד לו שיש לו הזדמנות לתקן ולעזור לחבר ומציעה לו לשאול איך הוא יכול לעזור ואולי להציע לו חיבוק אם הילד מסכים מתחבקים ואם לא אז לא. ואז מציעה לילדים להגיע לדבר יחד איתי ומזכירה לילדים שהם חברים ושאני לא כועסת אבל אני רוצה להבין מה קרה ? בשביל שבפעם הבאה זה לא יקרה, מחבקת את שניהם ועוזרת להם להבין את הדברים ההדדיים שנאמרים ומציע להם בהמשך לדבר אחד עם השני למשל : אתה יכול להגיד לו בעצמיך שהוא דחף אותך ושזה לא היה לך כואב ונעלבת ושלא יעשה את זה יותר כי אתם חברים ואם הוא רוצה להסתכל גם בספר שיבקש,  ומנגיד אנסה להזכיר לחבר הפוגע שאם הוא רוצה משהו אלו אפשרויות יש לו : לבקש , להציע כשתסיים תתן לי ,להגיד אני גם רוצה לראות ... ואם הוא מרגיש שהגוף שלו חייב לדחוף שניסה לעשות אגרוף בידיים/ חיבוק עצמי  (לבלום את המעשה ) וינשום והוא תמיד יכול להבוא לגננת והיא תעזור לו למצוא פתרון ....

בסיום אני  השבח את הנפגע שהצליח לדבר באופן ברור  את מה שהוא מרגיש וגם לפוגע הודה על כך שהציע חיבוק והקשיב לנפגע  ושאני גאה בהם על כך שדברו  והיו קשובים.

# data[].attributes.attachment_link.title
מטלה3 גני ילדים שרהדסה

# data[].attributes.headline
חיזוק תחושת יכולת סופיה אוז

# data[].attributes.subject
חיזוק תחושת יכולת סופיה אוז

# data[].attributes.body
יש לנו ילד מאוד מאתגר בגן שלנו מאוד חכם לפעמים אני מרגישה שהוא כמה שנים יותר גדול משאר הילדים בגן וכל המשחקים כבר משעממים אותו לכן הרבה פעמים אני פשוט עושה לו דפי משימה למשל אם צבעים ומספרים וככה זה מחזק אצלו את היכולות הטובות שלו ! כמובן שהוא מצליח ועושה זאת באופן מושלם וזה הכי מספק גם לי שעזרתי לו להתקדם ולא להשתעמם בגן ולו שהוא הצליח לעמוד בדף המשימה!

# data[].attributes.body
כאשר יש מצב בגן בו שניי ילדים רוצים את אותו הצעצוע, לפעמים ילד אחד מרביץ לאחר על מנת ל"נצח" בצעצוע. כמובן שמצב כזה נעצור ולא ניתן לאף אחד מהילדים להיפגע:

נדב משחק בצעצוע מכונית. אלה מגיעה, גם היא רוצה לשחק במכונית. נדב ואלה רבים על צעצוע מכונית – אלה מכה את נדב בפנים ואף מנסה לנשוך אותו על מנת לנצח במאבק. נדב בוכה.

ניקח את אלה הצידה, נרגיע אותה ונסביר: אני רואה שגם את וגם נדב רוצים את המכונית, אני מבינה שאת מתוסכלת. אבל למרות זאת, אנחנו לא מרביצים ולא נושכים – אנחנו לא פוגעים באחרים. אם את צריכה עזרה, ואת רוצה גם לשחק באותו צעצוע, את יכולה לבקש מנדב, או שאת יכולה לבקש ממני עזרה ואמצא לך פתרון.  אנחנו לא פוגעים באחרים – כמו שאת לא רוצה שיפגעו בך.

# data[].attributes.body
לנדב יש יכולות גבוהות מאוד, בגיל שנה ו-3 חודשים הוא מאוד מפותח ומצליח לבצע פעולות ומשימות מעבר לגיל שלו. יחד עם זאת, הוא יכול להיות מתוסכל מאוד מהר כאשר הוא לא מצליח דבר מה.

לדוגמה: הוא אוהב מאוד לעשות פאזלים של תבניות – התאמה של פירות/חיות במשבצת המתאימה. לפעמים, הוא לא מצליח. או שהוא לא מצליח להכניס במקום הנכון, או שהוא טועה בהתאמה. ß התגובה: לצעוק, להתעצבן, לזרוק את החלקים לכל עבר.

מה אני עושה? "נדב, אני רואה שהפעם לא הצלחת, אתה רוצה לנסות שוב?" , "אתה רוצה שאסתכל יחד איתך?" , "זה בסדר שלפעמים יש פעולות מורכבות יותר, כשתרגע ננסה שוב".

עובד בכל פעם!!!

# data[].attributes.body
דוגמה כללית, לכל ילד שמתחיל ללכת אצלי בגן (רוב הילדים מגיעים אליי בגילאים קטנים, מתחת לגיל שנה):

כאשר הילדים מתחילים לעשות צעדים ראשונים, נעודד אותם במילים היותר מוכרות ובנאליות שדל כל הכבוד, איזה יופי. אך החלק החשוב ביותר הוא החיזוק החיובי ליכולת שלהם:

"איזה יופי עשית את הצעדים" , "אני רואה שהצלחת בכוחות עצמך" , איזה יופי וכייף לך – עכשיו אתה יכול להיות עצמאי".

# data[].attributes.body
סיפור שהיה, כך היה במעון:

גלי בת שנה ו-4 חודשים, עוברת הרבה שינויים וטלטלות בחייה – אמא בהריון, אבא במילואים, בתחילת המלחמה הייתה רק עם אמא בביקור בחוץ לארץ אצל הסבא והסבתא, למשך חודש ימים. כאשר היא חזרה לגן, ההתקשרות עם בני המשפחה, הגעגוע לאבא וחזרה לשיגרה שבה היא צריכה לחלוק תשומת לב ולתפקד בצורה עצמאית, הפכה להיות מורכבת וקשה יותר.

היא החלה לאסוף צעצועים בגן, לחבק אותם ולא לאפשר לאף אחד אחר לשחק איתם, לקחת אותם, או אפילו להתקרב אליה. התגובה שלה הייתה עוצמתית במיוחד.

לאחר שיחה עם האמא, החלטנו יחד שכדאי להשתמש במצב שגלי נמצאת בו ומצאה לעצמה פתרון – חפץ שנותן לה רוגע ונחמה. אמא בחרה בובת ג'ירפה אותה גלי מאוד אוהבת והפכנו אותה לחפץ מעבר.

בתהליך תיווך בגן, בכל פעם שגלי הייתה במצב של חוסר שקט, עצב, עייפות – רגישות יתר, נתנו לה את הג'ירפה, אמרנו שהיא מאוד אוהבת את הג'ירפה, זאת בובת הג'ירפה שסבתא קנתה לה – אולי היא רוצה לתת חיבוק לג'ירפה וככה היא תעזור לך להרגיש טוב יותר?

נתנו משמעות לבובת הג'ירפה. עכשיו היא מה שעוזר לגלי במצבים לא נעימים, הג'רפה היא הנחמה של גלי.

# data[].attributes.body
דוגמה של סיטואציה שהייתה לי עם ילד במעון:

ליאור רצה לאכול צהריים, ובו זמנית להחזיק את בובת הקואלה שהוא אוהב. הסברתי לליאור שעכשיו זה זמן של ארוחת צהריים ולא זמן משחק, אם הוא יחזיק את הבובה ביחד עם האוכל – הבובה תתלכלך – ואז הוא לא יוכל להמשיך לשחק איתה בהמשך היום.

ליאור לא קיבל את המצב שהתבקש להיות בו – נכנס למצב של טנטרום: במצב של טנטרום לילד אין הקשבה, אין הדדיות.

הזזתי את ליאור מאזור האכילה, הוצאתי אותו מהסיטואציה – נתתי לו להירגע – תוך שאני מדברת אליו ואומרת לו, שאני מבינה שהוא מתוסכל, אני רואה שהוא עצוב וכועס.

כאשר ליאור נרגע, יכולתי לדבר איתו בשקט ורוגע, לתווך לו את הסיטואציה. הסברתי לו: עכשיו זמן אוכל – אם לא תאכל תהיה רעב ; אי אפשר להחזיק את הבובה בזמן האוכל כי היא תתלכלך – ואז לא תוכל לשחק איתה אחר כך ; בזמן האוכל אנחנו לא משחקים עם צעצועים – אחנו מרוכזים בפעולה של אכילה.

ליאור היה קשוב, הבין אותי, ובחר לשים את הבובה על השולחן לידו והראה לי שעכשיו הוא מוכן לאכול והבובה תחכה לו בצד. בנוסף, ליאור "האכיל" את הקואלה באוכל שלו תוך שהוא מחייך ומרוכז באוכל. הייתה הכרה, הבנה ולמידה של ליאור את הסיטואציה.

הכוונה שלי: ללמד את ליאור שכאשר אנחנו עושים פעולה מסוימת, אנחנו מרוכזים בה. במקרה הזה – כאשר אנחנו אוכלים, אנחנו לא משחקים.

הדדיות: לא הייתה הדדיות – הילד לא הגיב. --> פעלתי באופן שיאפשר לילד להיות רגוע וקשוב, על מנת שאני אוכל להעביר לו את המסר --> הייתה הדדיות ותגובה של הילד.

# data[].attributes.headline
תיווך למשמעות- רויטל

# data[].attributes.subject
תיווך למשמעות- רויטל

# data[].attributes.body
תפקידנו כאנשי חינוך זה לתווך את רגשותיהם של הילדים במתן שאלות והצעת פתרונות.

שאחד מהילדים בוכה כי הציקו לו ,חטפו לו משחק או לא שיתפו. אני בתחילת מפגש עושה פנים עצובות ומספרת להם שהיה לי ממש עצוב לראות שלא שתפו את בן ואנחנו לא משאירים חבר לבד שהלב עצוב. הילדים עם הזמן למדו שילד לא ישאר לבד והם מדברים בשפה של רגשות "אני עצוב כי... אני שמחה ש.. ועוד

# data[].attributes.headline
חיזוק תחושת יכולת-רויטל

# data[].attributes.subject
חיזוק תחושת יכולת-רויטל

# data[].attributes.body
עובת גילי 2-3 רובם בתחילת גמילה.יש ילדה שמאוד רצתה להוריד את החיתול אך אמרה שמפחדת. הצעתי לה שננבה יחר ואני יחזיק אותה כל בי2שה כמה ימים ברף(לא יצא כלום) על הרצון שלה העצמתי אותה והקנתי לה תחושת מסוגלת אם זה בפתק להורים של כל הכבוק על הרצון שלה ועוד... לאחר מספר ימים נוספים היא נגמלה לגמרי ובשליטה מלאה

# data[].attributes.body
בנושא הגינה אנו שותלים שתיל קטן יחד עם כל ילד/ה שלאחר כשבועיים בערך הם לוקחים אותו הביתה. כל בוקר במפגש אנחנו משקים את השתילים ורואים איך זה גדל מיום ליום. לבסוף מציעים לילדים ולהורים להכין יחד סלט עם הבצל הירוק .

# data[].attributes.headline
ויסות התנהגות-רויטל

# data[].attributes.subject
ויסות התנהגות-רויטל

# data[].attributes.body
למיה המקסימה היו קשיי הפרדות לא פשוטים ולא הייתה מוכנה להכנס לחוגים. רכשתי את אמונה בכך שתיווכתי לה בכל רגע נתון מה קורה למשל שביקשה את אמא אמרתי לך שלאחר א. צהריים אמא מגיעה. לאחר ארוחת הבוקר יש חוג וכו...!

בכדי שמיה גם תהנה בחוגים שיש כל בוקר התחלתי לקרב אותה לאט לאט בהתחלה עמדנו מרחוק הצצנו יחד לאחר כמה ימים צפינו בישיבה על כיסא מרחוק ולאחר זמן קצר מאוד היא כבר הייתה במליאה בחוגים וציפתה להם כל בוקר.

# data[].attributes.headline
כוונה והדדיות

# data[].attributes.subject
כוונה והדדיות

# data[].attributes.body
לפני כל מפגש,ארוחת בוקר/צהריים שכולם מתיישבים גילאי 2-3. בשביל להפנות את הקשב שלהם אליי אני שמה דקלום מקסים איך שזה מתחיל כולם עושים יחד את הדקלום ומצפים לזה כל יום. )ואפילו מזכירים לי😜)

# data[].attributes.body
הבאנו שואב דייסון לילדים לגן. כולם אוהבים ומתלהבים ורוצים לשחק בו בו זמנית וממש קשה להם הדחיית סיפוקים

כדאי להצליח להמחיש שלהם את חחושת הזמן ולהראות להם שהם לא צריכים לדחוף או לחטוף כדי לקבל- אמרתי להם שאני שמה שעון מעורר שיצלצל כל דקה (הדקה לא באמת אמרה להם משהו)

ובכל פעם שהשעון יצלצל השואב יעבור לילד אחר

כמובן שהכנתי אותם קודם לכן למי השואב עובר

כדי שלא בכל צלצול כולם ירוצו וירצו לקבל אותו.

ובכך הם פשוט ממש חיכו לרעש השעון

# data[].attributes.body
יש לי ילד בגן שבמשך תקופה מאוד ארוכה הבחנתי שלפעמים כאשר הוא משחק עם חברים ונלקח ממנו משהו וזה נורא מאכזב אותו- או שהוא מוותר או שהוא ממש נכנס ללופ של בכי שממש קשה לו לצאת ממנו.

בכל פעם מחדש לימדתי אותו לעמוד על שלו, להגיד זה אצלי עכשיו, אסור לחטוף או אפילו לבוא ולבקש עזרה מהצוות.

תירגלנו ותירגלנו עד שיום אחד נכחתי בסיטואציה בה אותו ילד ישב לשחק עם אחד החברים, והחבר חטף לו את הבובה שהביא מהבית:(

והילד (שחטפו לו) ממש צעק "לא!" ודאג להחזיר את הבובה לידיו.

אמרתי לו שכל הכבוד שהוא עמד על שלו, שהסביר שהבובה היא שלו ובעיקר תמללתי את הרגשות שלו, את דרך הפעולה שלו,את כמה שאני גאה ביכולות שלו, ואת איך נפעל להבא.

# data[].attributes.body
הדוגמא הכי פשוטה וישימיית שיש לי בראש ומכאן ניתן ללמוד שבכל סיטואציה יש את האופציה למנף ללמידה:

בזמן קבלת הילדים בבוקר- אנחנו פותחות שולחנות פעילות, אחד משולחנות הפעילות לפעמים הוא משושים.

כשהמטרה של הילדים היא לקחת משושים מהסלסלה שלידם ולהניח על הלוח.

כאשר אני יושבת עם הילדים אני יכולה להרחיב ולאתגר אותם ועל הדרך ללמד צבעים "מי יכול למצוא משושה אדום ולשים על הלוח?!" וכן הלאה..

# data[].attributes.body
אצלי בגן העצמאות של הילדים נורא חשובה לי.

מגיל מאוד צעיר אני מעודדת ודוחפת לעצמאות מירבית תוך מתן חיזוקים חיוביים.

בתקופה האחרונה תרגלנו עם הילדים שבתום הארוחה, כל מי שקם מהכיסא- דוחף אותו בחזרה לשולחן ומחזיר את הבקבוק שלו לעגלת הבקבוקים.

ובכל פעם שילד עושה זאת בין עם ב"הוראה" שלנו ובין אם בעצמו- אנחנו ממש מתרגשות ומשמיעות קול נרגש, מילים מפרגנות וחמות, מוחאות כפיים ומתמללות את הסיטואציה מול שאר הילדים ע"מ ליצור חיקוי.

הילדים שנורא מתרגשים מהחיזוקים החיוביים- עושים זאת כבר לגמרי בעצמם!!!

# data[].attributes.body
במפגשי בוקר יש לנו תמיד בובות כף יד שמשתנות כל תקופה, בתקופה של לפני כחודש שהיה קריר ודיברנו על חלזונות אז השתמשתי בבובת כף היד של החילזון ושמנו את השיר "צא חילזון" ככה במשך כמה ימים

לאחר שבוע- כשהייתה הפוגה קצת מגשם והקור יצאנו לחצר. ואני בדיוק התחלתי לעשות איזו שהיא פעילות ספורטיבית בחצר, לפתע טומי רץ אלי וצעק- "חילזון, חילזון".

כל הילדים כמובן רצו אחריו והפעילות נקטעה.

אז כמובן שאפשרתי להם להתלהב ממנו, לשיר לו... ולאחר מכן ניסיתי לחבר את החילזון לפעילות הספורטיבית שהתחלתי.

בשאלת- מי יכול לזחול על הבטן עמו חילזון?!

ובכך גם נתתי מקום ליוזמתם של הילדים וגם לאחר מכן זכיתי בקשב שלהם שוב.

# data[].attributes.headline
ילנה חיזגילוב

# data[].attributes.subject
ילנה חיזגילוב

# data[].attributes.body
יש לי בגן נדנדה חדשה שילדים מאוד מתלהבים ממנה

ויש בה רק שלוש מקומות

כל פעם יש סביב זה ריב כי כולם רוצים להיתנדנד בו זמנית

אז מצאנו פיתרון לעזור להם לחכות בתור.

המצאנו עמדת כרטיסים לנדנדה,אנחנו מחלקים מספרים כל שלשה מקבלת מספר זהה

וככה הם יודעים מי עולה אם מי

השאר מתיישבים ליד על הספסל

וכדי שיהיה יותר קל לחכות ובאווירה נעימה

אנחנו כל פעם שרים שיר של נדנד אם ילדים שמחכים

ובתום השיר מתחלפים לשלשה חדשה

וילדים שיורדים מנדנדה שרים את השיר

וככה זה מעביר להם את הזמן בתור והם יודעים שבתום השיר הם יוכלו להיתחלף ולא רבים

# data[].attributes.headline
ילנה חיזגילוב

# data[].attributes.subject
ילנה חיזגילוב

# data[].attributes.body
בתחילת שנה הגיעה אלי ילד בן שנה וחצי שעוד לא התחיל ללכת, ומרוב שפחד בהתחלה גם לא זחל במרחב, היה מתיישב במקום אחד ופשוט לא זז.היה נמנע ממשחק אם ילדים, היה נבהל כשה הם רצים או מתקרבים אליו.

התחלתי לעבוד איתו על זה לאט לאט.

בהתחלה היתי מתיישבת לא רחוק ממנו ומציאה לו משחק שאוהב, על מנת שיזחל לפחות קצת כדי לשחק ביחד

אחר-כך התחלנו לשחק ליד השולחן ולימדתי אותו להיתיישב ולקום לבד מהכיסא וללכת מסביב לשולחן

גם בעזרת הזזה של משחקים בשולחן

אחר-כך לימדתי אותו לנסוע על במבה ואז בעזרתה הוא הצליח להגיע ממקום למקום בגן

אחר-כך גם בחצר

אחר-כך לימדתי אותו להחז בבמבה וללכת מאחוריה

וזה עזר מאוד במצבים כשה לא היתה לי אפשרות לתת לו יד או לעזור להגיע לאיזה מקום

אחר-כך הורדתי יד והצאתי להניח אל הרגל שלי יד

ורק להשען אלי

כל הדברים האלה עשינו תוך כדי תיווך ועידוד

שהוא יכול ומסוגל ואיזה יופי איך הוא עומד יפה

איך הוא מתקדם יפה

איך הוא מחזיק חזק את הבמבה

איזה יופי הוא מתקדם

אחזה יופי הוא מצליח ללכת….

תוך כדי שראיתי שלאט לאט תופס ביטחון

והתחלתי לשלב אותו במשחקים פעילים של ילדים אחרים

ונכון להיום הוא כבר הולך ורץ אם ילדים אחרים ומשתתף בכל פעילות פעילה ויש לו הרבה חברים

# data[].attributes.headline
ויסות התנהגות - נוי בר

# data[].attributes.subject
ויסות התנהגות - נוי בר

# data[].attributes.body
בגן שלנו מאוד אוהבים לצייר בצבעי גואש צבעוני. ישנה ילדה ב 4 בגן שכל פעם שמציירים בגואש והידיים שלה טיפה מתלכלכות מהגואש היא מתחילה לבכות ולהיחלץ מאוד מהסיטואציה. יום אחד אחרי שזה קרה אמרתי לאותה ילדה להסתכל עליי ולקחתי את המכחול עם הצבע גואש וציירתי לעצמי נקודה על היד עם הגואש. היא הסתכלה עליי בתדהמה. אמרתי לה אוי תיראי, גם אני התלכלתכתי. לא נורא, זה קורה לכולם בואי נלך לשטוף ביחד ידיים. הילדה שהייתה המומה שגם אני התלכלכתי מהצבע באה איתי ושטפנו ביחד את הידיים בכיור עם סבון. והופ הצבע גואש ירד. כך הילדה הבינה שזה לא כל כך נורא להתלכלך ושגם הגננות יכולות להתלכלך מגואש ואז הן שותפות ידיים והכל בסדר.

# data[].attributes.headline
חיזוק תחושת יכולת - נוי בר

# data[].attributes.subject
חיזוק תחושת יכולת - נוי בר

# data[].attributes.body
בחצר הגן שלנו יש המון מתקנים. ישנה מגלשה אחת לא גדולה בה ילדי הגן מאוד אוהבים להתגלש. הם תמיד עומדים בתור אחד אחרי השני ועולים ומתגלשים ומאוד נהנים. ישנה ילדה בת 3 וחצי שמאוד רוצה להתגלש אך פוחדת. כל פעם שהיא עולה היא מתיישבת ולא זזה , לא מתגלשת. באיזשהו שלב מתחילה לבכות שיורידו אותה משם. אני החלטתי לעזור לאותה ילדה להתגבר על הפחד ולהראות לה שהיא יכולה. כשהיא עלתה למגלשה והתיישבה הושטתי לה יד והתגלשנו ביחד שאני מחזיקה אותה. וכך גם בפעם שלאחר מכן. בפעם השלישית רק עמדתי ליד ועודדתי אותה והיא הצליחה להתגלש שאני רק עומדת לידה. לאחר מכן היא כבר הצליחה להתגלש בכוחות עצמה ומאז היא לא מפסיקה להתגלש במגלשה יחד עם ילדי הגן.

# data[].attributes.headline
נוי בר- מיחזור

# data[].attributes.subject
נוי בר- מיחזור

# data[].attributes.body
בגן השנה התחלנו פרוייקט של מיחזור, לשמור על הסביבה שלנו ועל כדור הארץ. הבאנו לגן 2 פחים קטנים של מיחזור, האחד בצבע כחול - לניירות והשני בצבע כתום- לאריזות. במהלך השנה אנחנו מראים לילדים איך ממחזרים ואיך זורקים לכל פח את מה ששייך לו. כשהפחים מתמלאים אנחנו לוקחים כל פעם 2 ילדים לפח הגדול (האמיתי) שמחוץ לגן ומרוקנים לתוכו את כל הפסולת. כך הילדים בגן לומדים כבר מגיל צעיר למחזר. אמא של אחד הילדים סיפרה שבבית הילדה בת ה4 דואגת למחזר גם בבית ואומרת להורים מה שייך לכל פח וכך הם התחילו בבית גם למחזר כמו בגן.

# data[].attributes.headline
נוי בר - רגשות

# data[].attributes.subject
נוי בר - רגשות

# data[].attributes.body
אני עובדת בגן בו הגילאים 3-4. במפגש הבוקר התחלנו לדבר על רגשות. השמעתי לילדים את השיר "לפעמים אני עצוב ולפעמים שמח" של עוזי חיטמן. אחרי השיר ביקשתי מהילדים לנסות לעשות את עצמם שמחים, וגם עצובים, וגם כועסים וגם מחייכים. הסברתי להם שיש קשת של רגשות של כל ילד ושזה בסדר פעם להרגיש ככה ופעם להרגיש אחרת. אבל ש"אני תמיד נישאר אני". וזה הכי חשוב. שאלתי את אחת הילדות מתי היא הרגישה שמחה לאחרונה. היא הבינה את השאלה וסיפרה שסבתא שלה קנתה לה ארטיק דובדבן היא מאוד שמחה, אחרי זה שאר הילדים התחילו לשתף ברגשות השמחה שלהם ובמקרים שקרו להם.

# data[].attributes.headline
סידור הגן - נוי בר

# data[].attributes.subject
סידור הגן - נוי בר

# data[].attributes.body
אני בחרתי בסידור הגן בסוף היום. בסוף היום לילדים בגן בדרך כלל כבר אין כוח וחשק לסדר את כל הבלאגן אחרי שהם שיחקו. אני החלטתי להפוך את הסידור למשחק חוויתי וכייפי עבור הילדים. אני שמה להם את מוזיקת הסידורים (יש כמה מוזיקות מקפיצות שמיועדות לסידור המשחקים) ואנחנו רוקדים תוך כדי שאנחנו מסדרים את הגן, קופצים וזזים בתנועות מצחיקות שאנחנו מחזירים את המשחקים למקום. כך גם הסידור של הגן נעשה בכיף עם כוונה והדדיות.

# data[].attributes.body
בכל פעם שאנחנו יוצאים לחצר יש נהירה לכיוון הנדנדות

הילדים שלא הצליחו לתפוס ראשונים היו ממש מתוסכלים והיה להם ממש קשה לחכות לתורם .על מנת לעשות סדר הוצאתי שעון חול של 5 דקות וכך הילדים ידעו כמה זמן נותר להם להם להתנדנד מצד ולאחרים כמה זמן נותר להם לחכות לתורם.

# data[].attributes.body
בזמן משחק חופשי בגן הבחנתי שאחת הילדות מנסה לבנות מגדל עם הקוביות הקטנות ובכל פעם המגדל היה קורס היא מאוד התאכזבה ואפילו בכתה. ניגשתי אליה הסברתי לה שעל מנת לבנות מגדל עליה קודם כל לבנות בסיס רחב וכך הקוביות לא יקרסו כל פעם .התיישבנו יחד ולאט לאט בנינו קודם כל בסיס למגדל ועליו בנינו את המגדל תוך כדי התהליך החמאתי לה על ההצלחה של בניית המגדל .ונתתי לה להרגיש שהיא מסוגלת ואפילו מצליחה.

# data[].attributes.headline
‏בגן שלנו ‏כשיש יום הו

# data[].attributes.body
‏בגן שלנו ‏כשיש יום הולדת הילדים מכינים ציורים לילד שחוגג את יום ההולדת

‏אנו מכינים מראש משפטים ‏וברכות שונות שקשורים ליום ההולדת.‏‏בציור היום הולדת הילדים כותבים את המשפט שהם בוחרים ,

‏בתוך הגן יש מקרים שחלק מהילדים מתקדמים יותר בכתיבה וחלק פחות ,‏כשהילדים מסוימים ניגשים אליי ומראים לי ‏את ‏המשפט שהם בחרו ולא הצליחו לכתוב אותו טוב אני מעודדת אותם בזה שהם קודם כל מנסים‏ ‏ושאני מצליחה להבין מה הם ‏כתבו ‏הוא במקומות שהם מגלים קושי אני מקווקוות להם את האותיות והם ‏מצליחים לעבור על הנקודות ואז חוזרת להם תחושת הביטחון והצלחה והחיזוק ממני שלכל הכבוד .

‏ובפעמים הבאות כשיש פעילות ‏ויש בה בכתיבה ‏‏אותם ילדים ניגשים יותר ‏בביטחון ולא מקומטים וזורקים את הדף או מרגישים תסכול

# data[].attributes.headline
דליה בכרלימדתי 

# data[].attributes.body
דליה בכר

לימדתי את הילדים בגן שלנו לשחק משחק קלפים רביעיות ,הזמנו קבוצה של ארבעה ילדים ואני גם הצטרפתי כשחקן .

‏הסברתי לילדים את כללי המשחק והתחלנו לשחק,‏במהלך המשחק ראיתי את הקושי של חלק מהילדים ‏להתאפק ‏ולחכות לטור שלהם

‏תוך כדי שאני מלמדת את המשחק הייתי צריכה לווסת ‏ילדים למשחק שקט ולא רועש להמתנה בסבלנות לטור שלהם .‏ברגע שראיתי שהמשחק מתנהל בבצורה סבלנית ונעימה ‏עודד אתי אותם במילות כל הכבוד ,ואתם משחקים יפה מאוד

# data[].attributes.headline
דליה בכרבגן שלנ

# data[].attributes.body
דליה בכר

בגן שלנו אנו מכינים ילדים לכיתה א ומלמדים ומסבירים את חשיבות האותיות והצלילים ,כאשר אנו פותחים את נושא המוכנות אנו מסבירים למה חשוב לקרוא ולכתוב ;ומה המשמעות של זה לאורך השנים בכל כיתה ביסודי והלאה ,אנו מתחילים מכתיבה וזיהוי השם ועוברים לכתיבת משפטים קצרים , תוך כדי הלמידה אנו פותחים נושא לחקירה וסקרנות לשנים הבאות מה מצפה להם

# data[].attributes.body
כשלמדנו בגן על נושא ט''ו בשבט ועל חשיבות הטבע בעולם ולמה חשובים לנו העצים ועל זה שאנחנו זקוקים לעצים על מנת שנוכל לנשום .פיתחנו את הנושא על איך נוכל לשמור על הטבע נקי והרחבנו על נושא המיחזור ואיך ממחזרים .ולמדנו על סוגי הפחים למחזור ועל החור באוזון .

# data[].attributes.headline
דליה בכראמא של 

# data[].attributes.body
דליה בכר

אמא של תומר הביאה לילדי הגן עוגת תפוזים,כאשר חילקנו את העוגה הזכרתי לילדים שביקרנו בטיול של הגן בפרדס וקטפנו תפוזים , והסברתי להם שהתפוזים נשלחים לבית אריזה , והגידול שאנחנו מגדלים בארץ גם מגיע למדינות אחרות בעולם שמזמינות מאיתנו .בשיח חשפנו אותם לעולמות אחרים אך שייכים למקור הנושא שממנו התחלנו ובמקרה שלנו זה עוגת תפוזים

# data[].attributes.headline
דליה בכר בזמן א

# data[].attributes.body
דליה בכר

בזמן איסוף המשחקים למקומות בחצר הגן מצאתי דרך יצירתית להנאה ולמידה לעודד חשיבה מתמטית וגם לסדר את החצר כל ילד שאוסף משחק אנו מחברים תרגיל חשבוני מכל משחק שמגיע למקום לדוגמא :ילד מביא 2 מכוניות , וילד אחר מצרף זוג אופניים אז אנחנו מכריזים 2 +1 =3 מיכל מביאה עוד שלושה ארגזים למקום ואז כל הילדים מכריזים ביחד 3+3 =6 וכך אנו מעודדים חשיבה ולימוד שהילד פעיל ונהנה וגם אני מרוצה

# data[].attributes.body
בעקבות נושא הלילה בגן סיפרתי לילדים את הסיפור' 'לילה בלי ירח''(שירה גפן).

ותוך כדי הקראת הסיפור הגענו למילים נרדפות כמו ירח-סהר-לבנה

חושך -עלטה

# data[].attributes.body
במהלך פעילות יצירה בגן, רום ניגש אליי ומבקש עזרה. אני מיד ניגשת ומסבירה לו בסבלנות את השלבים השונים ביצירה. תוך כדי שאני מסייעת לו, אני שמה לב שהוא מתקשה להתרכז ומאבד עניין

אני מודעת לכך שרום זקוק לתמיכה ועידוד נוספים. אני מחליטה לשנות את גישתי ולהתאים אותה אליו במקום להסביר לו את כל התהליך מראש, אני מחלקת את היצירה למקטעים קטנים ומאפשרת לו להתנסות בכל שלב בנפרד. אני נותנת לו חיזוקים חיוביים לאורך כל התהליך, ומעודדת אותו להתגבר על קשיים.

בנוסף אני שואלת אותו שאלות פתוחות ומגלה עניין במה שיש לו להגיד. אני נותנת לו להרגיש שהיצירה שלו חשובה לי מאוד ושאעזור לו ככל שיצטרך

כתוצאה משינוי גישתי, רום התחיל להתרכז יותר בפעילות והוא הרגיש בטוח, והתגאה ביצירה שלו.

# data[].attributes.headline
וויסות התנהגות תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.subject
וויסות התנהגות תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.body
ילד חדש הגיע לגן בחודש אוקטובר . ממה שהוריו סיפרו הפרידות היו מאוד מאתגרות עבור שני הצדדים. לאחר שארי הכיר אותנו וכבר הרגשנו שהגיע זמן להגיד להוריו שלם, הרגשתי שלמרות המוכנות משהו מעקב אותו ופרדות נמרחות על פני זמן ארוך מדי עבור כולם. אביו היה נוהג לדבר אתו על דקות ועל מושגי הזמן (תחושת הזמן שלא באמת משמעותית ומובנת לילד בגילו) .באחד הבקרים כשראינו שהפרידה מתארכת שאלתי את ארי מה יכול לעזור לו להיפרד מאבא ? הוא אמר "עוד 5 דקות עם אבא.. אז לקחתי שעון, הראתי לארי איפה נמצא מחוג הגדול והסברתי לו שכאשר מחוג יגיע למספר מסוים אבא ילך... ב5 ד אלה הסבתי את תשומת ליבו שזה תיכף קורה תוך כדי נתינת חיזוקים שהוא ילד חזק ומסוגל.. שיהיה לו כיף עם החברים ..שהגן הוא לילדים וכו... ופלא קרה: כאשר מחוג הגיע לספרה ארי בכוחות עצמו אמר לאביו ביי ביי... בכך ארי ואני למדנו לווסת ביחד את הקושי בפרידה ובהתנהגות שלו ניראה שיפור ניכר הוא ניפרד מאבא ואמא ברצון ואהבה ונכנס בכיף לגן .וכבר כמה חודש ונעזר בשיטה זו כל בוקר בפרידות(הוספנו אלמנט סימון עם טוש מחיק)

# data[].attributes.headline
ויסות התנהגות- מילה חאזי

# data[].attributes.subject
ויסות התנהגות- מילה חאזי

# data[].attributes.body
יש לנו בגן ילד בן שנה ו10 חודשים, ילד מתוק שכאשר נכנס אלינו לגן לפני מספר שבועות היה לו מאוד מאתגר לשבת לאכול אתנו בארוחת.

רמת הקשב שלו נמוכה מהרמה של רוב הילדים בגן הבדל שנובע מתוך פער הגילאים

אימא של אורי הייתה מביאה לו מהבית קופסא עם נשנושים ואני לאורך הארוחות נתתי לאורי מן הנשנושים אך לפני שקיבל אמרתי לאורי סבלנות ושרנו שיר סבלנות סבלנות לא קונים בשום חנות יחד עם כל החברים והיינו חוזרים סבל... והוא היה משלים נות ומקבל כל פעם מעט גם מהנשנושים שהביא מהבית בתוספת לארוחה.

הקשב שלו הלך והתארך לאורך הארוחה בכל יום מחדש וכל פעם שראיתי שרצה לקום הזכרתי לו סבל..נות.

כאשר לאט לאט גם כבר לא ביקש את מה שהביא מהבית ולא קם מן השולחן חיזקתי אותו על כך שיש לו סבלנות וחיבקתי אותו.

גם הרפטטיביות של הברכה לפני ואחרי האוכל היא סוג של הנחייה שעזרה לו להבין מתי יושבים לאכול ומתי ניתן לקום מהשולחן.

עודדתי אותו בכל פעם שחיכה והזכרתי לו את הסבלנות.

יצרתי עניין סביב שולחן האוכל גם עם האוכל וגם עם החברים בשולחן כאשר שרנו את השיר

התאמתי את רמת הקושי של הילד למשימה שהיא לשבת לאורך זמן עד לאמירת הברכה המשותפת כלומר נותנת לו הנחייה אפשר לקום.

ועזרתי לו לווסת את הצורך בלקום מהשולחן למשחקים ולהישאר אתנו בשולחן לאורך כל הארוחה.

היום הוא יושב איתנו בכיף וברצון לאכול בתאבון

# data[].attributes.headline
פעילות של חרוזים חיזוק תחושת יכולת .תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.subject
פעילות של חרוזים חיזוק תחושת יכולת .תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.body
אצלינו בגן ילדים אוהבים מאוד להשחיל חרוזים . הילדים הגדולים בני 4 אוהבים לשמור על התוצר הסופי ולהראות אותו בבית.

לפני כמה ימים ישבתי איתם כשהכינו שרשראות עם חרוזים מאוד קטנים. ישבנו ליד שולחן העבודה ופתאום הצטרף אלינו דניאל(שם בדוי) בן 2 וחודשיים.

דניאל מאוד רצה להשתתף בפעילות השחלה. לכן, הושבתי אותו לידי וצרפתי אותו לפעילות. הבאתי לו צלוחית עם חרוזים גדולים יותר. הוא התעקש לקחת ולהשחיל על חוט דייג כמו שראה אצל חבריו הבוגרים .

אך ראיתי תוך זמן קצר שתלות שלו בי מאוד גדולה ושאינו מצליח. תוך כדי חיזוקים מילויים, הצעתי לו מנקה מקטרות בצבע אהוב עליו.

דניאל הסכים והתחיל לחרוז חרוזים ..בהתחלה עם תמיכה שלי ובהמשך בכוחות עצמו. היו כאן כמה דגשים:

1. התאמת פעילות לגיל ולמסוגלות של הילד

2. עידוד וחיזוקים של איזה יופי ,כל הכבוד , אתה יכול ומסוגל תוך כדי פעילות עצמה

3. קירבה פיזית עליו על מנת לתת לו תחושת ביטחון שהיה זקוק לה בשביל להצליח המחזקות את תחושת היכולת שלו.

# data[].attributes.headline
חיזוק תחושת יכולת- מילה חאזי

# data[].attributes.subject
חיזוק תחושת יכולת- מילה חאזי

# data[].attributes.body
ישבתי עם 2 קבוצות גיל שונות יחד לפעילות גזירות

לקבוצת הגיל הראשונה בני 4 נתתי מספריים רגילות המותאמות להם ולא הייתי צריכה להכווין אותם איך להשתמש במספריים כיוון שיש להם ידע וניסיון קודם בהתעסקות עם מספריים.

לאורך הפעילות חיזקתי את הילדים בקבוצה זו על רמת הקשב שלהם בגזירה בתשומת הלב שלהם לידיים שלהם ולחברים שלהם

השבתי את תשומת ליבם לצורות שנוצרו בדף אם גזרו צפוף או המרווח גדול מהגזירה הקודמת.

לעומת זאת בקבוצת הגיל השנייה הייתי צריכה לשנות מעט את הפעילות על מנת שתהיה מותאמת לילדים בגילאי שנתיים

הבאתי לילדים אלו מספריים מפלסטיק במקום אלו הרגילות מברזל שהשתמשו בקבוצת הבוגרים

בפעילות גזירות בקבוצה זו חיזקתי את הילדים על שהצליחו לפתוח ולסגור את המספריים על שהצליחו לגזור את הנייר

כאשר ילד לא הצליח לגזור ניסיתי לתת עצה אולי תנסה להחזיק את המספריים בשתי ידיים ואני אחזיק לך את הנייר?

הצלחת! ישש! איזה כיף!

אחד הילדים אף קרע את הנייר עם הידיים גם על כך מצאתי הזדמנות נהדרת לחזק אותו על הדרך היצירתית שמצא על מנת להצליח לחצות את הנייר

בכל קבוצת גיל נתתי אתגר מתון שיהיה לילדים מאתגר ומעניין לעבוד

חיזקתי לאורך הפעילות על המאמצים שהושקעו על רמת הקשב ועל הצלחות קטנות לאורך התהליך

ונתתי שאלות המסבירות ומובילות להצלחה במקרה הצורך

עבור הילדים הקטנים שיניתי קצת את המשימה על ידי החלפת המספריים שיהיו יותר בטיחותיים ויותר מותאמים עבורם

לעומת זאת עבור קבוצת הבוגרים פחות התערבתי פיזית ועזרתי במוטוריקה עדינה אלא יותר חיזקתי את ההצלחות והמאמצים שלהם ואפשרתי להם להרגיש שהם מסוגלים בעצמם.

# data[].attributes.headline
תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.subject
תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.body
יש לי בגן כמה ילדים בני 3 שמאוד מאוד מתעניינים בציפורים. איתם בעבר ישבתי על תמונות של הציפורים . למדנו על : מיינה, יונה דרור טוקי ועל ההבדלים בניהם

כדי להרחיב את הנושא, אחרי ארוחת בוקר לקחנו את הלחם שנשאר ויצאנו לחצר בשביל לפורר אתו לציפורים

הורי הילדים שיתפו אותי שבזכות הלימדה זו בגן , ילדים גם בטיולים מחוץ לגן ודואגים לתת אוכל לציפורים.

במקום לזרוק לפח הם חולקים את שאריות הלחם שלהם עם הציפורים ומצליחים לזהות את סוג הציפור שמגיעות לנשנש או שפוגשים אותם על העצים

# data[].attributes.headline
טרנסנדנטיות - הרחבה- מילה חאזי

# data[].attributes.subject
טרנסנדנטיות - הרחבה- מילה חאזי

# data[].attributes.body
אני במשך תקופה ארוכה מתחילת השנה עבדתי עם ילד בן 3.5 על פעילות מוטורית של להתלבש בעצמו לימדתי אותו שלב אחרי שלב איך להבין אם הבגד ישר או הפוך ואיך להוריד את הבגדים בעצמו

וניהלתי איתו שיחות הכוונה

לדוגמא

-מה לובשים קודם

תחתונים

למה אנחנו שמים תחתונים?

- כדי לשמור על האיברים הפרטיים שלנו

למה אנחנו שמים מכנסיים

-כדי שלא יהיה לנו קר

למה אנחנו מחליפים בגדים ?

-כי כשהם מלוכלכים זה לא נעים לנו בגוף

כשהם רטובים?

- קר לנו

עבדנו יחד על תשומת לב לאן מכניסים את הרגליים ולאן את הידיים?

איך לתמוך בעצמי כשאני רוצה להתלבש בעצמי

-כדאי לשבת על הטוסיק להסתכל רגע על הבגדים שלנו

מתי עוד אנחנו מחליפים בגדים?

-אחרי המקלחת, אחרי ארוחת הצהריים

איזה סוגים של בגדים יש?

סוודר מעיל מכנס תחתונים מכנסיים גרביים מכנס קצר גופיה

ואני מחזקת אותו תמיד באמירה כשתתלבש בעצמך תוכל להיות יותר עצמאי.

את השיח הזה ניהלנו לאורך כל פעם שהחלפנו בגדים

לפני כמה ימים קיבלתי הודעה מאמא שלו

"אליה: אמא אני יודע להתלבש לבד!

(מתיישב ולובש לבד תחתונים ומכנסיים)

אני (בהלם): מי לימד אותך?!?!

אליה: מילה!

אני: ❤❤❤"

מלבד שההודעה הזו ריגשה אותי זה מראה שהוא למד משהו בתוך הגן ומדגים את אותה יכולת גם בבית ומרחיב את העצמאות שלו.

כלומר בעזרת הרחבת היכולת המוטורית שלו וכעת הוא מסוגל להתלבש בעצמו גם בבית וגם בגן.

# data[].attributes.headline
תיווך למשמעות מילה חאזי 

# data[].attributes.subject
תיווך למשמעות מילה חאזי 

# data[].attributes.body
אוכל לקחת כל מקרה של קונפליקט בגן על מנת להפוך אותו ללמידה משמעותית כיוון שתקשורת היא כלי חשוב מאוד בכל גיל

לדוגמא היה לי בגן מקרה של קונפליקט בין 2 ילדים על כף אדומה בודדה שקיימת ישנן כפות בשלל צבעים בגן אך כף אדומה יש רק אחת

שמתי לב למקרה בו אחד הילדים שיחק להנאתו בכף ולפתע הגיעה אחת הבנות בצעקות וניסתה לחטוף את הכף מידיו ניגשתי למאורע.

והפנתי את הקשב של החברים הנוספים בארגז החול

ואמרתי חברים יש רק כף אחת אדומה בגן שלנו מה אפשר לעשות?

יש למישהו רעיון?

ומיד קיבלתי שלל הצעות מחברים שכלל לא היו חלק מהמאורע אפשר לשחק יחד

אפשר למצוא כף נוספת

אפשר לחכות שיסיים

ואז עלה במוחו של הילדה שכמעט חטפה את הכף אפשר שתספור עדדד 7 ואז תיתן לי את הכף

והחבר הסכים.

תיווכתי לה שאני מאוד גאה בה על שתקשרה את עצמה במילים מול חבר שלה וכי הרעיון שלה מצויין ושאני בעד

כמובן גם תיווכתי ועודדתי את הילדים הנוספים על הרעיונות הנהדרים והיצירתיים שלהם. על הדרך המקסימה שכולם עזרו לחברים לפתור את הקונפליקט בניהם.

בכך ששאלתי את הקבוצה אפשרתי לחברים הנוספים להביע את עצמם ולסיטואציה בין ב2 רגע להתקרר יכלו המתוקים הקטנים להגיע בעצמם לפשרה

ובכך למדו לא רק תקשורת אלא גם שניתן לבקש עזרה מחברים. שלחברים יש רעיונות מגוונים ולכן כאשר אין לי רעיון מה לעשות חברים אחרים יכולים לתמוך בי.

נוסף על כך חיזקתי את העצירה שעשינו יחד והרחבתי שלפעמים כשעוצרים סיטואציה מאתגרת אפשר להגיע לדרך יצירתית של פתרון הבעיה.

2 הילדים הגיעו לפתרון מקסים בניהם

והילדה למדה שכאשר היא מתקשרת את עצמה במילים החבר משתף איתה פעולה יותר טוב מאשר כשהיא צועקת עליו וחוטפת לו ותוכל להשתמש בתקשורת עם הסביבה בכל פעם שמשהו מפריע לה.

# data[].attributes.headline
תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.subject
תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.body
שיתוף פעולה: לי כגננת מאוד חשוב שילדים יילמדו ויהיו שותפים לתהליכים ולחיי יום יום בגן כי אני מאמינה שבהמשך ייעשו את זה גם כאזרחי המדינה בבגרותם .הגן אצלנו הוא רב גילאי (2-4) . עקרון השותפות והשיתוף הפעולה מגיע ליד ביטוי בכל דבר שאני עושה איתם . למשל , סידור הגן (שיר צעצועים למקום...) בפעילויות של פינוי כלים או מטלות בית אחרות אני שואלת "מי יכול לתת יד ב...." ומצינת שכיף לי לעבוד ביחד. יש לי גם שיר " ביחד ביחד איזה כיף ביחד .." שמאוד מתרים את הילדים. אני גם מסבירה לגדולים יותר ש" אני לא צריכה עזרה ושאני פשוט אוהבת לעשות דברים ביחד". אני מרגישה שבגילאים אלה ,הנחשבים כגילאים עם אישיות יותר אגוצנטרית חייבים כבר להכניס את העניין של לראות אחר ואת ההדדית .נכון שלילדים לא תמיד נמצא בסדר עדיפויות שותפות בעשייה אבל על מנת שיבינו חשיבותה חייבים למצוא דרכים יצירתיות לחברם (דרך שירים, דרך סיפורים , דרך שאלות ..) אני גם משתמשת הרבה בשינויי קול לקול מצחיק או קול מתלהב על מת לרתום אותם לעשייה משותפת כיוון שנושא זה חשוב לי באופן אישי מאוד

אני חושבת שבאמצעות שיתוף הפעולה יוכלו לילדים ללמוד טוב יותר בעתיד לחפש הסברים ויעודד את הסקרנות שלהם באופן טבעי

# data[].attributes.headline
תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.subject
תמרה מנדלבאום

# data[].attributes.body
פרות הדר:

אחד הנושאים שבחרתי לעבוד עם ילדים בטו בשבט היה נושא של פרות הדר. ילדים בגן שלנו הם בני שנתיים עד 4... התחלתי מעגל בוקר עם הסיפור "מסיבה של משפחת הדרים". בגן שלנו ילדים אוהבים מאוד לעיין בספרים ,להסתכל בתמונות לספר אחד לשני.. לכן ידעתי שזה משהו שיתחבר עליו. כמובן עשיתי זאת דרך שימוש באביזרים (סלסלה מקושטת , פרות שונים היו בתוך בשק מבד אטום ).הסיפור הוא כתוב בחרוזים שחוזרים על עצמם ולמעשה "גברת קלמנטינה " מזמינה כל פעם פרי אחר " שרובם "משפחת פרות הדר " חוץ מתפוח ובננה ש"הלכו למסיבה אחרת... כל פעם הוצאתי פרי אחר שהצטרף לסלסלה (לימון פומלה פומלית אשכולית תפוז מנדרינה,). מעבר לסיפור עצמו , לאחר מכן ,גם הרגשנו הרחנו מיינו על פי צבעים.. ובהמשך גם אכלנו, ילדים היו מהופנטים .. בעצם השתמשתי באהבתם לסיפורים עבור למידה של חומר שהי לי חשוב שיידעו.. בהמשך גם ראינו בחוץ עץ לימון ועץ של תפוזים סיניים והילדים עשו הכלכלה של החומר הנלמד.

סיפורים בגן שלנו מחזקים יכולת מיקוד, מפתחים דמיון מעשירים את אוצר המילים ומעבירים מסר מסוים

בעזרת שינוי המיקום מהגן והתפוזים שבסלסלה, לחצר שבה יש עצים הופך את הגירוי כלומר את התפוזים לגירוי יותר אטרקטיבי. לכן הילדים יכלו לעשות את הקישור וההכללה לנושא פירות הדר.

יכולתי להבין שכוונתי הועברה באופן ברור כיוון שכאשר שאלתי בהמשך היום האם תפוח הוא פרי הדר ידעו לומר שלא הצטרף למסיבת ההדרים

כלומר הילדים שיתפו איתי פעולה והיו בהדדיות עימי כאשר העברתי להם את החומר הנלמד בנושא פירות הדר.

# data[].attributes.headline
הכוונה ודוגמא אישית מילה חאזי

# data[].attributes.subject
הכוונה ודוגמא אישית מילה חאזי

# data[].attributes.body
רציתי ללמד את הילדים בגן (בגילאים 2-4)על נושא נטיעות לטו בשבת לכן ניצלתי את היום בכוונה ללמד את הנושא.

בבוקר בזמן שהכנתי ארוחת בוקר הזמתי ילדים לחתוך איתי גמבות ולשמור את הזרעים שלהם לפעילות בשלב מאוחר יותר הילדים שמאוד אוהבים להשתתף בהכנת הארוחה הצטרפו ברצון רב קילפו ירקות והתבוננו בגרעיני עגבניות והפלפלים שחתכנו יחד בסקרנות.

במעגל הבוקר שרנו שיר איך פורח פרח? ככה איך פורח דשא? ככה איך חיטה צומחת? ככה איך פורח ילד? ככה...

חיברתי את הילדים המתוקים לזרעים שהוצאנו מהגמבה.

הבאתי קלקר שמצאתי שהיה ניראה לי מתאים להנבטה ושיתפתי את הילדים בתהליך שנעשה לאחר ארוחת הבוקר בגינת הירק של הגן.

הילדים התרגשו מאוד וכאשר הגיע זמן המשחק הביאו לי בעצמם את הקלקר על מנת שנוכל למלא אותו באדמה התרגשתי לראות את הרצון שלהם לשתף איתי פעולה.

כל ילד קיבל מספר גרעינים של גמבה ושתלנו בתורות בתוך הקלקל

בהמשך היום בגן קראנו את הספר כך שותלים שתיל שהוא ספר מאויר ובעל מעט מלל כך שגם הקטנטנים בגן יוכלו להתחבר לרמת הקשב

והילדים הגדולים סיפרו לי בעצמם את הכתוב בסיפור כיוון שהספר מאויר וגם מתוך הזיכרון של הפעילות שעשינו בזמן החצר.

ומאז הם בודקים מה שלום השתילים שלנו כל בוקר ואנחנו מזכירות לילדים את ההשקיה, כאשר הגמבה הראשונה נבטה כל הילדים רקדו משמחה.

לסיכום אני מרגישה שהייתה כוונה שלי ללמד את הילדים את נושא הנטיעות והדדיות, הסקרנות מצדם לאורך היום ללמוד ולהתנסות בנושא הייתה מקסימה.

השתמשתי לאורך היום באביזרים מגוונים כפות וכלי עבודה דליים אדמה זרעים קלקר להנבטה, סיפור ושיר כך שהמגוון באמצעים עורר את הקשב של הילדים אלי ואל הנושא.

# data[].attributes.headline
סיניאל סיקסק

# data[].attributes.subject
סיניאל סיקסק

# data[].attributes.body
אפינו לחמניות בגן לפני האפייה הילדים לשו את הצק עשו שבלול וצורות .הייתה ילדה שנדבק לה בצק לידיים והתחילה לבכות, הראתי לה איך אפשר לנקות את הידיים עם קמח פיזרתי לה על הידיים ואמרתי לה לשפשף את הידיים והבצק ירד ישר שמחה וכל פעם שהיה נדבק לה בצק לידיים הייתה מבקשת שאשים לה קמח.

# data[].attributes.attachment_caption
אביבוש מאכיל 

# data[].attributes.headline
משפחה- לי אבידון 

# data[].attributes.subject
משפחה- לי אבידון 

# data[].attributes.body
כחלק מהפעילות לקראת יום המשפחה , הבאתי לגן חיות (יש לי אוסף מכובד בבית ) ובין כל החיות יש משפחה של פרה ושור עם שני עגלים. הבאתי אותם בתוך בית , עם חבילה מינאטורית של חציר . לא הוצאתי את הכל בבת אחת , חיפשנו חיות דומות ושלפנו אותן מתוך מחבר החיות , וכך מצאנו את אימא פרה ואבא שור, את העגלה הקטנה והעגל - האחים הקטנים . שאלתי את הילדים איפה הם גרים , וילדים הצביעו למקומות שונים בגן , העבירו אותם לתוך קופסא , אחר כך שאלתי אותם על מה הם שותים ומה הם אוכלים , והילדים ניסו להאכיל אותם עם החציר , שאלו איפה הסבתא שלהם , ואביב סיפר על הסבתא שלו , ויובל הצטרפה ושאלה אותו :"סבתא שלך ? "

ואז הם מצאו את הסייחים שצירפו אותם לבית והם היו השכנים . וסידרו את החיות בתוך הבית שלכולם יהיה מקום (בעמידה ) היה כיף, דניאל , שהוא קטן יחסית פתאום התחיל לעשות קולות של פרה " מווווו"

# data[].attributes.headline
מסדרים את הגן - כוונה הדדית - לי אבידון 

# data[].attributes.subject
מסדרים את הגן - כוונה הדדית - לי אבידון 

# data[].attributes.body
הגעתי לגן חדש לפני כחודשיים , יש המון דברים שזקוקים לשינוי וחיזוק , אחד מהם - סידור הצעצועים והמשחקים, משהו שהילדים כמעט ולא הכירו!

אז מתחילים ב"אוספים מסדרים , גם בנות וגם בנים" (למדתי מאחת הבוגרות שלי שעלתה לגן עירוני , והכי מצחיק , שיש ילדים שבהתחלה חזרו רק אחרי הדקלום , הסתובבו בחלל ולא סידרו כלום ) ואז אני אומרת לילדים, מי רואה משהו ירוק ? משהו אדום ? עובד מצויין כשמשחקים עם אביזרי מטבח ואז אוספים לארגז , אני שואלת אותם מי רואה ? מי יכול להביא ? והם לפעמים שואלים אותי : זה? זה ירוק ? זה בצל ? גם אני מוצאת כל מיני דברים ומסדרת יחד איתם.

וככה , במקום חמש דקות לפני המעבר , לוקחים קצת יותר זמן ומשתדלים לאסוף את הכל תוך כדי משחק. אנחנו בהרצה ; ) , מקווה שמפה רק ישתפר והם לא יאבדו עניין .

# data[].attributes.headline
ביחד! - הרחבה - לי אבידון 

# data[].attributes.subject
ביחד! - הרחבה - לי אבידון 

# data[].attributes.body
ביום שישי האחרון אימא של רובי הגיע לאסוף אותה מהגן , רובי ילדה מהממת , ורבאלית , פעלתנית ורק בת שנה ושלשה חודשים !!! ואז אימא של רובי מתחילה לספר לי על תופעה שקוראת בביתם לאחרונה : אימא של רובי מסדרת משהו במטבח , רובי ניגשת לאבא , קוראת לו ואומרת "ביחד " , אבא מחליף לרובי חיתול , היא קוראת " אימא , ביחד! " וככה על הכל , ואז אימא שואלת אותי , מאיפה זה צץ? אני חייבת להודות שכמעט התעלתי, כי בגן , אני אומרת ביחד לפעמים כרוצים לעשות משהו מסוים, כשצריך לחלוק מקום ויש מקום לכולם ואפשר ביחד , כשמסדרים אחרי ששיחקנו (מנסים לסדר ) - ביחד.

# data[].attributes.headline
התורנות של אביב - תחושת מסוגלות- לי אבידון 

# data[].attributes.subject
התורנות של אביב - תחושת מסוגלות- לי אבידון 

# data[].attributes.body
יש לי ילד מקסים בגן ,אביב ,הוא ילד נבון שאוהב לבדוק גבולות, לא תמיד מקשיב והמקום הזה של להגיד לו כן , ולהפנות את האנרגיות למשהו טוב - חשוב מאד .כיוון שאנחנו מקפידים לשתות מים לפני כל ארוחה , אביב הוא זה שעוזר.התורנות הזאת למעשה חלון הזדמנות לתת לו תחושה שזקוקים לו , וכמה הוא עוזר ויכול , אנחנו מקפידות לומר זאת , לקטנים, לחברים , שהוא זוכר את כולם , לא מפספס וגם דואג להוסיף שהילדים ישתו וממתין ,מרגיש שעל אף שזה כבר הפך למין טקס קבוע כזה , כל יום קורה משהו חדש , פתאום הוא מלטף את לני (קטנטונת פחות משנה ) ונותן לה נשיקה - וזה באופן כללי פותח דלת לחיזוק במהלך היום, אני יכולה לציין כדרך אגב בפני מישהו אחר את אירועי הבוקר ולא בהכרח מולו באופן ישיר , לספר לאימא של לני כמה אביב היה עדין איתה (ואביב שומע ), כמובן שהכל קורה במינון טבעי .

# data[].attributes.body
אני עובדת בקבוצה אם ילדים בגילאי שנתיים

חלק מהילדים מהקבוצה עדיין לא מדברים, או מדברים ממש קצת.

בפעילות של יום הולדת לדוגמא: כדי לברח ילד שיש לו יום הולדת, אנחנו עושים מעגל סביבו, ובמקום ברכות במילים אנחנו נותנים לו כל אחד חיבוק

או כיף ואני מתמללת במילים תוך כדי ״ אני אוהב אותך״ הרבה מזל טוב״ ״ יום הולדת שמח״ אתה חבר שלי״ ועוד…. וככה נותנת לחיבוק או לכיף משמעות ותחליף של מלל שעדיין ילדים לא מצליחים

להביע

# data[].attributes.headline
יצירת הדדיות- ילנה

# data[].attributes.subject
יצירת הדדיות- ילנה

# data[].attributes.body
בסיום משחק חופשי, אני משתפת ילדים באיסוף של כל המשחקים וחזרתם למקום, תוך כדי שואלת מה שייך לאן, ואז ילדים שואלים לאן לשים לפני שמחזירים מוודאים איתי ….

# data[].attributes.headline
ט"ו בשבט 2024 -ויסות התנהגות - לי אבידון 

# data[].attributes.subject
ט"ו בשבט 2024 -ויסות התנהגות - לי אבידון 

# data[].attributes.body
לקראת ט"ו בשבט הילדים הכירו את כלי עהבודה השונים בהם ניתן להיעזר בגינה . בט"ו בשבט נטענו עץ אבוקדו (בשלב הזה העברנו את הגלעין שהשריש לעציץ עם אדמה ) והילדים הבוגרים יותר עזרו לי בזה - הזכירו לי במה להשתמש , לפי הסדר כי קצת "התבלבלתי ": לקחנו את העציץ , בדקנו שיש חורים למטה לניקוז המים , הוספנו אדמה עם כף , מיקמנו את חבובי (עץ האבוקדו ) באמצע ואז כיסינו עם האדמה , והילדים אמרו שחייבים להשקות עם המזלף הכחול.

מאז חבובי עומד על הארון במקום חמים ומואר ואנחנו מטפלים בו , עד שיתחמם בחוץ ונוכל להעביר אותו ל"בית" גדול יותר.

# data[].attributes.headline
פאטמה כריים 

# data[].attributes.subject
פאטמה כריים 

# data[].attributes.body
כל שנה בגן עושים פרויקט" גינתי הקטנה" בחצר יש פינה לילדים עם כל מיני זרעים והרבה כלי חקלאות לכל ילד יש סיר גן ש בכל יום שישי הם יוצאים לטפל ולהשקות את מה שזרעו הם כל כך מתלהבים לזה שהם אחרים על הסיר שלאט לאט מתחיל לצמוח ממנו את הפרי שזרעו והם כל מני שאלות מתי זה יגמר ? מתי זה יגדל ? אוכל לאכול אותו

# data[].attributes.body
היום במהלך המשחק החופשי שני ילדים התחילו לריב על הקוביות אחד מהם חטף את מה שהיה לשני ביד ישבתי איתם והראתי להם אך נוכל קולנו לשחק ביחד התחלנו לבנות מגדל וכל אחד בתורו שחק ובכל פעם השני אמר מילה טובה לחבר שלו כמו כל הכבוד ואוו זה ממש יפה ....

# data[].attributes.body
לפני כמה ימים שמתי לב במעברים הילדים אצלנו הופכים לעצבנים וראוים עליהם כבר את העייפות התישבתי באמצע המעגל עם בובת האצבע שהם ממש אוהבים התחלתי לשיר להם את שיר האסיפה שלנו באותו זמן העברתי את הבובה בין אחד לאחד אחרי כמה שניות כל הילדים התישבו והתחילו לשיר איתי ראיתי שהם ממש היו צריכם להתערבותי כדי להתאפסות אחרי המעבר

# data[].attributes.headline
חיזוק תחושת יכולת אישית

# data[].attributes.subject
חיזוק תחושת יכולת אישית

# data[].attributes.body
בגן שלנו, הילדים הם אלו שמגשרים. הסברנו לילדים על הגשר ותפקידו . תפקידו הוא לחבר בין מקומות ותפקיד המגשר בגן הוא לחבר בין שני ילדים בעלי דעות שונות.

ברוב היום במצבים בהם הילדים נתקלים בבעיה הם פונים לילדים שתפקידם הוא לגשר. על ידי כך אנו מעודדים את הילדים לחשיבה עצמאית, להעלאת הדימוי העצמי ,ופיתוח האחריות האישית. הילדים מפתחים יכולת ביטוי. הדבר מקל גם על הצוות שהילדים הופכים פחות ופחות תלויים בו וכך מתפנה זמן איכות לשיח רגשי וללמידה יזומה .

# data[].attributes.body
בגן שלנו רכשנו מארז של חול קינטי נעים ורך למגע, ביקשתי מארבעה ילדים לשבת עימי בצורה נאותה סביב השולחן וכל אחד קיבל מגש ובתוכו חול קינטי בכמות שווה. הסברתי להם בנועם על המרקם של החול והדגמתי להם כיצד להשתמש בעזרת האצבעות ולחוש את החול שזו מוטוריקה עדינה וכך ליצור בעזרת תבניות והאצבעות צורות מדהימות. כמו כן לדעת להתאפק ולא לקחת לחבר מהחול וכך הם משחקים בחול ונהנים מאד.

# data[].attributes.headline
בגן שלנו משתדלים לעשות

# data[].attributes.body
בגן שלנו משתדלים לעשות הכל עם הילדים . למשל כשאני מטאטאה, אני שואלת את הילדים מי רוצה להביא " מעלים ערימות "(הכוונה ליעה) ולאסוף יחד איתי.... יש פעמים שבהם אין מתנדבים ואז,אני מסבירה לילדים שאני יכולה לעשות את זה לבד אבל הרבה יותר כיף לי ביחד.זה משפט שתמיד,מביא מתנדבים למשימה. דוגמה,נוספת , הוצאת שולחן וכסאות מחלל לחלל ) כולנו יחד)..

# data[].attributes.body
בגן שלנו גילאי 4.5-6 התחלנו ללמוד על נושא החלל. שאלנו כיצד נראית חללית והאם נוכל לנסות לבנות לנו אחת כזו. לקחנו קרטון גדול וביקשנו מהילדים לצייר ולקשט אותו הם ציירו דמויות מדהימות של אסטרונאוטים וכוכבי לכת. לקחנו תחפושת של איש חלל ועטפנו מגפיים בנייר כסף . כל ילד שנכנס לחללית נהנה מאד להתחפש לאסטרואנט ולטוס לירח. אני נתקלתי גם ששני ילדים יושבים בתוכנת המחשב של גוגלה ומדברים על החלל החמה, נוגה והמאדים. הם מרחיבים את הידע שלהם ואני פירגנתי להם על כך.

# data[].attributes.body
בגן שלנו למדנו על רגשות ואמפתיה לחברים ברגע שחבר עצוב או בוכה דרך דוגמא אישית הדגמנו להם איך לנסות לעזור לו. לגשת אליו לשאול אותו מה שלומך?להציע לו מים או טישו לדמעות. כאשר הוא נרגע לשחק איתו ולהמשיך את סדר היום. יכולת ההכלה של הצוות חשובה מאד כך הילד ירגיש אהוב ובטוח בגן.

# data[].attributes.body
כל שנה בחודש ינואר לקראת טו בשבט אנו יוצאים כל ילדי הגן לחצר של בית הכנסת הנמצא סמוך מאד אלינו. אנו מלמדות את הילדים על כל סוגי פירות ההדר שנטעו שם: קלמנטינות, תפוזים, פומלית, אשכולית. הילדים שואלים שאלות ואנו עונות. ברגע שחוזרים לגן קולפים את הפירות וטועמים מכל הסוגים.

# data[].attributes.body
בחצר שלנו יש טרמפולינה וילדה אחת מאד חששה לעלות עליה ולקפוץ. ניסיתי לדובב אותה דרך מילים מחזקות שהיא מסוגלת ושאני כאן לצידה בכל הדרך עד שתצליח. היא עלתה ואני אחזתי בידה ויחד החלה לקפוץ לאט לאט. תחילה 3 קפיצות ובהמשך עזבה את היד שלי וקפצה לבדה 10 קפיצות. הודדתי אותה ואמרתי לה כל הכבוד לך על האומץ והרצון שלך להצליח.

# data[].attributes.headline
מרלנה מירוננקו פרגמנט- ויסות התנהגות.

# data[].attributes.subject
מרלנה מירוננקו פרגמנט- ויסות התנהגות.

# data[].attributes.body
כשעבדתי בגן טרום חובה, היה ילד בשם בן שבכל פעם שרצה משחק לרוב היה חוטף מבלי לחשוב פעמיים או לבקש רשות לדוגמא- במהלך זמן החצר, ראיתי אותו חוטף לעומר את הבימבה תוך כדי שעומר יושב על הבימבה בן דחף בחוזקה את עומר וחטף לו את הבימבה תוך כדי שהוא כועס ובוכה וצועק שהוא רוצה את הבימבה. התקרבתי אליהם ובנחת אמרתי לבן "ראיתי שדחפת את עומר ולקחת לו את הבימבה, זה לא בסדר לדחוף ולקחת את הדברים בלי רשות, אני ממש מבינה שאתה כועס וזה בסדר שאתה מרגיש ככה אבל צריך לדבר, אתה יכול לגשת אליי ואני תמיד אהיה מוכנה לעזור לך". תוך כדי כך הוא התחיל להרגע ולהקשיב למה שאני אומרת, הצעתי לו לדבר עם עומר ולהסביר לו שהוא רוצה את המיבמה ולבקש ממנו שכשהוא יסיים אז הוא יתן לו. בן נגש אל עומר ושאל אותו בצורה נעימה אם הוא יכול לקבל את הבימבה כשהוא יסיים לנסוע עליו,עומר הציעה לו שהם יעשו כל פעם סיבוב אחד ויחליפו בכל פעם וזה מה שעשו, אחרי זה נגשתי לבן ואמרתי לו שאני גאה בו שהצליח לדבר עם עומר ולחלוק איתו ביחד את הבימבה והזכרתי לו שאם הוא צריך עזרה בכל דבר שידע שאני פה כדי לעזור לו. ולאט לאט בכל פעם שעשיתי איתו את זה ודיברתי איתו בגובהה העינים והזכרתי לו שיש פתרונות לכל פעם שעצובים או כועסים שאפשר לצייר, לכתוב מכתב לאמא, להתחבק ועוד ושזה בסדר לכעוס ולהיות עצובים כשלא מקבלים מה שרוצים ושיש דרכים אחרות להביע את הכעס הוא הצליח להתמודד עם זה ולגשת ולבקש דברים שהיה רוצה או לחכות בסבלנות בשביל לקבל אותם. או למצוא דרכים אחרות לכעס כמו לגשת לצייר או לקבל חיבוק או לכתוב מכתב לאמא.

# data[].attributes.headline
סיניאל סיקסק

# data[].attributes.subject
סיניאל סיקסק

# data[].attributes.body
הבאתי זרעים של עדשים שמתי בצלחת יחד עם הילדים ומעל פיזרתי צמר גפן והשקנו במים .

כל פעם היינו משקים יחד עד שלאט לאט התחיל לנבוט הילדים מאוד התרגשו מהתהליך שכל פעם דאגו להשקות בכדי ששאר העדשים ינבטו.

מרוב התרגשות הם גם עשו את זה בבית יחד עם ההורים.

# data[].attributes.headline
סיניאל סיקסק 

# data[].attributes.subject
סיניאל סיקסק 

# data[].attributes.body
היום שני ילדים שיחקו בארגז חול אחד מיהם העיף על השני חול והשני החזיר לו עד שנכנס להם לעיניים

התיישבתי לידם וכיוונתי אותם איך אפשר לשחק יחד בחול בצורה יותר נעימה וכיפית .

הכנו קובבות מהבוץ ועשינו עוגה שקישטנו אותה בנרות מהעלים בחצר כל אחד מהם חיפש מה לשים על העוגה עם זה אבנים או זיתיים שנפלו מהעץ וכך המשחק שלהם הפך ליותר נעים .

# data[].attributes.headline
סיניאל סיקסק

# data[].attributes.subject
סיניאל סיקסק

# data[].attributes.body
אני בחרתי בסידור הגן אחרי משחק חופשי בבוקר.

בגן לפני שאנחנו מתיישבים למעגל בוקר מסדרים את הגן מחזירים צעצועים למקום .

לסידור הגן אני מזמינה את השיר של הפרפרים ומתחילה לסדר.

ברגע שהילדים שומעים את השיר הם מצטרפים גם לסידור הגן הם יודעים שזה הזמן לסדר ולהחזיר משחקים למקום .

# data[].attributes.headline
מרלנה מירוננקו פרגמנט- חיזוק יכולת.

# data[].attributes.subject
מרלנה מירוננקו פרגמנט- חיזוק יכולת.

# data[].attributes.body
בגן שלי היה ילד שהיו לו קשיים חברתיים, הוא היה מאוד ביישן ושקט ולא רצה לשחק עם אף אחד. אני והגננת החלטנו לעודד אותו להשתתף יותר בפעילויות חברתיות, סיפקנו לו תמיכה ועזרה כשהוא היה זקוק לכך וכמובן שכל זה היה בהדרגה עם הצלחות קטנות ועודדנו אותו כשהוא היה נגש ומשחק או מזמין חברים לשחק איתו מיקדנו אותו בהצלחות שלו. עד שהוא התחבר עם כמה חברים והיה ממש כייף לראות את כל התהליך שלו בגן.

# data[].attributes.headline
מרלנה מירוננקו פרגמנט- כוונה והדדיות.

# data[].attributes.subject
מרלנה מירוננקו פרגמנט- כוונה והדדיות.

# data[].attributes.body
ראיתי שבגן שלי היו הרבה ילדים שהתעניינו בצבעים ולכן החלטתי לפתח שיחה עם הילדים על צבעים, שאלתי אותם מה הם הצבעים שהם מכירים וביקשתי מהם לזהות צבעים שנמצאים בסביבה. התחלתי את הפעילות בשיחה על מנת להבין מה הידע שלהם בצבעים ועודדתי אותם לבטא את עצמם באמצעות הצבע.

אחרי זה הצגתי להם תמונות של דברים בצבעים שונים, עודדתי אותם לשאול שאלות, התאמתי את ההוראות שלי לצרכים שלהם ודיברתי בשפה שהם יבינו ואפשרתי להם לבטא את עצמם. לבסוף הזמנתי אותם ליצור ציורים בסדנה והיו להם צבעים שונים על מנת שיתנסו בחומרים של צבעים שונים.

הייתי פתוחה לתקשורת איתם והגבתי לרגשות ולתחושות שלהם. אם היה ילד שלא הצליח ליצור משהו שהוא רצה, עודדתי אותו לנסות שוב והצעתי לו עזרה.

# data[].attributes.headline
מרלנה מירוננקו פרגמנט- הרחבה טרנסנדנטיות.

# data[].attributes.subject
מרלנה מירוננקו פרגמנט- הרחבה טרנסנדנטיות.

# data[].attributes.body
בגן שלנו יש גינה גדולה.

יום אחד כמה ילדים ראו שצמח משהו חדש בגינה והתחילו לשאול מה זה?

החלטתי לקחת את הנושא של הצמחים ולפתח אותו בגן.

הצגתי לילדים תמונות וסיפורים על צמחים. דיברנו על אך הצמחים צומחים מה הם צריכים מה כדי לגדול, ואיך הם תורמים לסביבה שלנו.

יצאנו לגינה קהילתית והילדים חקרו צמחים בגינה הם הצליחו לזהות סוגים שונים של צמחים וללמוד על החלקים השונים של הצמח ולבחון אותם.

הילדים יצרו בסדנא ספר על צמחים. ויצרו אמנות או המבוססות על הנושא.

אחרי זה קיבלנו אדניות גדולות, כל ילד קיבל אדנית שם בתוכה אדמה והחליט בעצמו על 2 סוגי זרעים שאותם הוא רוצה לזרוע וכך במשך כל יום הם השקו, טיפלו בכל פעם ראו את התקדמות של הצמחים ולמדו עליהם המון דברים חדשים.

פעילויות אלו יכולות לעזור לילדים להבין כיצד צמחים פועלים ומה הקשר שלהם לעולם סביבם. הם גם יכולים לעזור לילדים לפתח את היכולת שלהם לחשוב באופן ביקורתי ולקשר נושאים חדשים לידע שלהם.

# data[].attributes.headline
ליהי בוהארון: התנהגות  אישית 

# data[].attributes.subject
ליהי בוהארון: התנהגות  אישית 

# data[].attributes.body
למשל ילד שלא רוצה להוציא את המוצץ לפני המפגש אז אני אומרת לו. ליד כלל הילדים אתם יודים אביב מאוד בוגר וגדול והוא יראה לנו איך הוא סם את המוצץ במגירה שלו ואז הוא רץ וסם את המוצץ במגירה ואז אני משיכה להגיד תראו איזה בוגר אביב כל הכבוד

# data[].attributes.headline
ליהי בוהארון: ויסות התנהגות  אישית 

# data[].attributes.subject
ליהי בוהארון: ויסות התנהגות  אישית 

# data[].attributes.body
שילד באה אלי ואומר לי ואומר לי אני לא יכול לבנות בקוביות אז אני אומרת לא בוא נעשה ביחד מה אנחנו יכולים להשים קודם כדי שנצליח לבנות אז תן לי את הקוביות הגדולות ואז אם הרבה עידוו את רואה שאת יכול כול הכבוד הצלחתה

# data[].attributes.headline
ויסות התנהגות: בשביל לתפוס כדור צריכה להגיב מהר בזמן משחק, בשביל לבנות מגדל בקוביות אני צריכה לתכנן קוביות גדולות למטה בינוני ואז קטנות למעלה בכדי שלא יפול, בשביל לעשות דף אני צריכה לקרוא אותו,בשביל להתגלש במגלשה אני צריכה להמתין לתורי. לגרום לילד להפנים את הדברים בצורה מדויקת להארגן לתכנן ולווסת אותם.

# data[].attributes.subject
ויסות התנהגות: בשביל לתפוס כדור צריכה להגיב מהר בזמן משחק, בשביל לבנות מגדל בקוביות אני צריכה לתכנן קוביות גדולות למטה בינוני ואז קטנות למעלה בכדי שלא יפול, בשביל לעשות דף אני צריכה לקרוא אותו,בשביל להתגלש במגלשה אני צריכה להמתין לתורי. לגרום לילד להפנים את הדברים בצורה מדויקת להארגן לתכנן ולווסת אותם.

# data[].attributes.body
"גלי עטר" בחוג תאטרון בובות שהמעפילה מגיעה אלינו פעם בשבוע, המפעילה מוציאה בובה מהתיק ועוברת איתה לתת חיבוק לכל הילדים ישנה ילדה כל שבוע שלא יכולה לשבת ולהמתין לטור שלה עד שהמפעילה תגיע אליה וגם בחלוקת דברים שהמפעילה מחלקת אותה ילדה לא יכולה להמתין בסבלנות עד שתקבל את החפץ שמחלקים. אני יושבת ליד אותה ילדה ומראה לה אינה עוד מאט יגיע תורך ואז גם תורי והבובה תיתן לנו חיבוק ואומרת לה בזמן הזה עכשיו דני ממתין לתורו והינה היא יגיע עליו עוד שני ילדים תורך אחרי אריאל וסיון את וכך אני מסבירה לה את זמן המתנה שלה ויושבת איתה עד שהבובה מגיעה אליה ואומרת לה אני כל כך גאה בך שחיכית בסבלנות ולא קמת וחוזרת על זה מספר פעמים וכך הילדה למדה להמתין לטור שלה וכל פעם מקבלת גם חיזוק חיובי וגם אני תיווכתי לה בזה שימתנתי איתה וגם לגבי חלוקת הדברים של המפעילה שוב אני מחכה איתה עד שהיא מקבלת ואומרת לה יפה שחיכית בסבלנות לקבל את החפץ וזה גורם לה להמשיך להתמיד ולחכות לטור שלה על ידי מילות עידו שלנו ומשקפת לה שיש עוד ילדים שמחכים לטור שלהם לקבל וגורמת לה ללמוד להתאפק ולדחות סיפוקים.

# data[].attributes.body
חלק ממהלך קבלת השבת בגן ישנו טקס קבוע של מזיגת יין לכוסות וחלוקה לילדים.

הילדים ממתינים לטקס זה.

מזיגת היין מתבצעת בשקט ובבקשה לשקט.

הילדים מנסים לשמוע את קולות המזיגה של היין לכוסות. והאט חלוקה של הכוסות לילדים אנו מבקשות מהם להתאפק בשביל שנוכל לערים כוסית יחד כולם וכולנו נשתה ביחד.

בתחילת השנה הילדים שנשאר שנה נוספת בגן כבר ידעו את המהלך טקס המזיגה אך הצעירים בגן לא ידעו ובקושי שמרו על שקט ולא הצליחו להתאפק בשתיית היין. אחרי כמה פעמים שעשינו קבלת שבת עם טקס המזיגה היום רוב גדול מהילדים מסוגל להתאפק ולשמור על השקט כמו שאנו מבקשות.

# data[].attributes.body
בגן ישנו שיח על יכולות וכוחות פנימיים.

במהלך היום הילדים נחשפים למצבים מאתגרים כמו משחקים שלא פנויים, מקום לא פנוי ועוד.

אנחנו מדברים איתם על הכוחות שלהם וכמה שיש להם כוח להתגבר, אנחנו מזכירות להם מצבים דומים בהם הצליחו להתגבר ומבררות איתם מה יכול לעזור להם באותה הסיטואציה ולפי התשובה שלהם אנחנו פועלות.

לדוגמא את הילדות רצתה לשחק בבובה שלא הייתה פנויה אז בתגובה לכך היא בכתה ניגשתי אליה להבין מה קרה הסברתי לה שכרגע הבובה לא פנויה ושניתן להמתין או לדבר אם אותו הילד ששיחק בבובה.

גם אחרי ההסבר שלי היא בכתה אז שאלתי אותה מה יכול לעזור לה להירגע והיא ענתה שקרח יכול לעזור לה. אז ניגשנו למטבח לקחנו קרח היא החזיקה את הקרח מספר שניות החזריה לי אותו וחזרה למשחק והמתינה לבובה שתתפנה.

ההבנה שלילדים יש את התשובות, שהם יודעים מה יכול לעזור להם ואנו המבוגרים מקשיבים להם מחזקת את תחושת המסוגלות והיכולת אצלהם.

# data[].attributes.body
מהלך מפגש בוקר השמענו לילדים שיר שקשור לגשם ובוא נאמר גשם חזק נסתתר במערה.

הילדים שאלו מה זאת מערה, הפננו את השאלה לילדים ושאלנו מי יכול לומר לנו מה זאת מערה? וכמה ילדים ענו שמערה היא בלי דלת ושהגשם יכול לחדור ונתרטב מהגשם.

הצענו לילדים לבנות מערה מהקוביות עץ. אז ביקשנו מהם שיסבירו לנו איך נראית מערה לפי זה בנינו מערה מקוביות אך לא היה לה מחסה. אחד הילדים הציע להוריד את התקרה שלנו ולהניח על הקוביות וכך יהיה לנו מחסה הצענו פתרון הגיוני יותר למחסה וכך הייתה לנו המחשה של מערה.

נושא המפגש היה אמור להיות גשם, חורף ובסופו של דבר המפגש היה על מה שהילדים התעניינו באותו הזמן המערה מהשיר אנחנו בתור המתווכים צריכים לאפשר לילדים לחקור וללמוד מכל דבר ולאפשר להם למידה מהנה למידה מידע של ילדי הגן ולפי הדרישה שלהם ותיווך שלנו.

# data[].attributes.headline
תחושת יכולת ומסוגלות: ביטחון העצמי נבנה על סמך ביטחון מהסביה, לתת חיזוק שמשמש הסבר לפרט, ובמידע ולא מצליח לתת לא הסבר איך להצליח וליצור לילד סביבה שלא קשה מדי בכדי שלא תתתסכל אותו לא קלה מדי שלא יענין אותו ליצור לא משהו שיתאים לגילו ומאתגר לרמת ילד.

# data[].attributes.subject
תחושת יכולת ומסוגלות: ביטחון העצמי נבנה על סמך ביטחון מהסביה, לתת חיזוק שמשמש הסבר לפרט, ובמידע ולא מצליח לתת לא הסבר איך להצליח וליצור לילד סביבה שלא קשה מדי בכדי שלא תתתסכל אותו לא קלה מדי שלא יענין אותו ליצור לא משהו שיתאים לגילו ומאתגר לרמת ילד.

# data[].attributes.body
"גלי עטר" בעבודתי בגן עם ילדים בני שנתיים שלוש בקבוצות קטנות בהדבקת דבקיות נתקלתי בקושי עם אחד הילדים שמתקשה להדביק את הדבקיות והם מתקפלות לו שמוציא מהדף אותן שהוציא את הדבקית אמרתי לו מצוין איך שהוצתה עכשיו תחזיק בשני האצבעות עד שאתה מניח על הדף וכך לא יתקמט לך. כאן הסברתי לא תוך כדי חיזוק וכשהצליח להדביק מבלי שהתקמט לו אמרתי לו ממש נפלא שיצלחתה והחזתה בשתי האצבעות ולא התקמט לך.

היה ילד שלא יצליח להדביק דבקיות מסביב לעיגול. או שהדביק בתוך או ליד אמרתי לו נפלא שאתה מנסע להדביק מסביב לעיגול בו הציר לך קו תדביק על הקו את הדבקיות הילד הצליח ראה שזה יותר קל לא, אמרתי לו עכשיו בו הציר לך עיגול נוסף תחשוב שזה הקו וכל פעם אתה מסובב לך את הדך ומדביק על קו העיגול, הילד עשה כך והצליח וכל כך שמח אמרתי לו כל הכבוד לך שלא התיעשתה ושיבחתי שלא התיעשתה שניסתה וסובבתה את הדף והדבקתה את הדבקיות על הקוים של העיגול. את העיגול זה איתגר אותו לנסות שוב ולהצליח וביקש ממני לציר לו עוד צורות הפעם יצרתי לו כוכב והצליח לבד סובב את הדף והדביק על קווי הכוכב אמרתי לו אני ממש גאה בך שיסמתה את מה שאמרתי לך לסובב את הדף ושאתה ממש מצליח להדביק מדויק יפה וצבעוני. הילד למד מהסביבה שהיא אני הגננת ומתווכת לו תחושת יכולת ומסוגולות להתמודד לבד ללא עזרתי בכוכב ויצר לא ביטחון ממני לאחר שלא יצליח עם העיגול שתווכתי לו לסובב את הדף נתתי לו חיזוק שעובד יצירתי ויפה הדבקנו על הקו והצליח קיבל חיזוק שהצליח להדביק יפה ומדויק ולא חשש להלכת לאתגר של העיגול כובב לב וכו... ראיתי שהיה קושי בעיגול שינתי את המטלה לקו ואז החזרתי לקושי שהיה לילד עם התיווך שלי והילד הצליח ושמח ואפילו ביקש אתגר נוסף והצליח.

# data[].attributes.body
מהלך מפגשי הבוקר שלנו בגן מאופיינים בשיתוף של הילדים.

הילדים שמעוניינים לשתף את החברים במהלך המפגש (השיתוף יכול להיות על חפץ שהביאו לגן, פעילות שעשו מחוץ לגן, משהו שקרה להם).

הילדים שמשתפים עולים על קובית השיתוף ומשתפים את יתר הילדים. לפעמים השיתופים מעניינים את יתר הילדים ומוצאים לנכון לשאול שאלות להשתתף, לשמור על השקט, לפעמים הילדים מאבדים ריכוז, הסיפור לא מעניין אותם.

במצבים של חוסר הקשבה אני מרכזת את הילדים בשיר לבקשה של שקט ומסבירה להם שכרגע זכות הדיבור מופנית לאותו הילד/ה שעל קובית השיתוף וברגע של רעש וחוסר הקשבה מי שמשתף לא יכול לדבר וכך נפספס את את השיתוף, בנוסף מי ששיתף יכול לצאת מאוכזב כי לא הצליחו להקשיב לו, נאמר לילדים שאנחנו שומרים על שקט כמו שנרצה שבזמן השיתוף שלנו יהיה שקט.

# data[].attributes.body
למידה על פרות הדר.

הבאתי לגן כל מיני סוגי פירות הדר והצגתי אותם לילדים במהלך מפגש בוקר.

הילדים הראו ידע רב בנושא בעיקר בוגרי בגן.

במהלך המפגש הצגתי את הסוגים השונים של פרות ההדר תפוז סיני, לימון, תפוז, קלמנטינה ולימון ננסי.

הילדים שאלו מאיפה הבאתי את הפרות אז סיפרתי להם שיום לפני יצאתי לטיול עם הכלב שלי ובדרך יצא לי ראות המון עצי פרי הדר שמהם קטפתי והבאתי לגן. שאלתי את הילדים מה נוכל לעשות עם כל פירות ההדר? ואז התחילו להגיע רעיונות מעניינים כמו לאפות עוגת תפוזים, לסחוט מיץ, לקלף, לטעום.

לקראת יציאה מהמפגש הצגתי לילדים את הפעילויות שהיו לנו לאותו יום שזה בעצם כל האפשריות שהם נתנו על מה ניתן לעשות עם הפירות. אז עשינו באותו היום עוגת תפוזים שהילדים אכלו בסוף היום, סחטנו מיץ ושתינו אותו לפני ארוחת הצהריים, קילפנו וטעמנו את פירות ההדר ואפילו במהלך הטעימות אחת הילדה הבחינה בגרעין והציעה לשתול אותו בגינת הירק של הגן (יום קודם שתלנו זרעים שאחד הילדים הביא לגן).

# data[].attributes.headline
(מעבר ל) טרנסנדנטיות - ללמד את הילד לקחת את מה שלמד בגן גם מחוץ לגן. להראות לו שזה חשוב לעוד דברים.

# data[].attributes.subject
(מעבר ל) טרנסנדנטיות - ללמד את הילד לקחת את מה שלמד בגן גם מחוץ לגן. להראות לו שזה חשוב לעוד דברים.

# data[].attributes.body
"גלי עטר" כשלמדנו בגן להתארגן לארוחת הבוקר עם השיר של "גיגי גיגונת לסדר את החדר" ואחד הילדים שאל האם אפשר גם בחצר לאכול והסברתי שכן

הילדים שינו את השיר נסדר את החצר הילדם למדנו שניתן לשנות את המילה בשיר וגם את שינוי ההמקום והתארגנותו, כמו שאחת הילדות אמרה הלך עם הורי לים ניקח שולחן וכיסאות מתקפלים מפה והשיר להורי נתארגן לארוחה בים, כך גם ילד אחר אמר אני העשה את זה בגינה עם הורי פיקניק ניקח שולחן וכיסאות מתקפלים ונרד לגינה ונעשה פיקניק ועוד ילדים שיתפו אפשר גם בטבע ביער ואחת ואני אמרתי להם אפשר גם מחצלת כמו שטיח מרבד לפרוס ולאכול עליו בלי כסאות ושולחן ואחת הבנות בגן אמרה מרבד זה כמו בסיפור של "אלדין" ואחד הילדים אמר זה כמו הסיפור של "לבד על המרבד" וכך הילדים למדו הרחבה על מקומות בהם ניתן לאכול בכל מקום בצורה חויתית ובנוסף הרחיבו עוד דרך שניתן גם בלי שולחן וכיסאות אלה על ( שטיח, מרבד, מחצלת, מגבת חוף) ובסוף אחד הילדים אמר אני השב על החוף עם הורי על מגבת חוף ונוכל כולם יחדיו. מכאן אני רואה שהילדים למדו שאפשר לצאת ולהרחיב דברים מעבר לכאן ועכשיו וניתן ליצור עבירה חויתית לאוכל בכל מקום.

# data[].attributes.headline
תיווך למשמעות להסביר לילד למה זה מענין ומשמעותי

# data[].attributes.subject
תיווך למשמעות להסביר לילד למה זה מענין ומשמעותי

# data[].attributes.body
"גלי עטר" במפגש על רגשות סיפרתי את הסיפור: "לפעמים" של "פאול קור"

בסיפור יש תמונות ומלל קצר המאפשר לילדי הגן בני שנתיים עד שלוש להבינו.

במהלך הסיפור המחשתי אני לילדים את הסיפור "לפעמים אני צוחק" צחקתי בקול והראתי לילדים שאני נרגשת, "לפעמים אני בוכה" בכיתי והראתי לילדים שאני עצובה ובוכה, "לפעמים אני כועס" הראתי לילדים שאני כועסת וכו.....

הסברתי לילדים שכל גיל ניתן להרגיש רגשות וניתן לראות אותם או להרגיש אותם ושמישהו עצוב לגשת עליו לתת לו חיבוק ולשאול למה הוא עצוב או בוכה ולנסות לעזור לו, שמשהו כועס לשאול למה הוא כועס אולי מישהו פירק לו את מה שבנה בקוביות בלי כוונה אפשר לבוא לעזור לו לבנות שוב, שמישהו שמח אפשר לשמוח איתו יחד ולשאול למה שמח וכו....

השמעתי את השיר של "מר מצב רוח" שבכל יום יש לו מצב רוח שונה "ביום ראשון הוא אהב לישון" וכל הילדים כמו מהכיסאות ושכבו לישון איתי על הריצפה "ביום שני הוא היה ערני" הילדים כמו והתחילו לקפץ ולרקודבמרחב, ביום שלישי הוא היה מצוברך עצוב ישבנו בכיסאות ועסינו פרצוף מצוורך ביום רביעי הוא כעס כל כך עשינו כולנו פרצוף כועס ביום חמישי הוא היה שמח כי בא עליו אורח וכו.... על כל ימות השבוע..

שהתרגנו לארוחת הצוהריים ילד אחד רצה לשבת ליד ילד חבר שלו אבל כבר ישבו ליד אותו ילד שני ילדים אחרים אחת הילדות ניגשה עליו וחיבקה אותו ואמרה לו למה אתה מצוורך ראיתי שהילדים קיבלו תיווך למשמעות של המפגש הילד אמר לה אני עצוב כי רציתי לשבת לידו ותפוס שם הילדה הציע לו לשבת לידע ובכך הראתה לו אמפתיה האכלה ואהבה הבינה שהילד עצוב וזקוק לעזרה. הילד חיבק אותה ושמח ושניהם ישבו יחד. אני באתי אליהם ואמרתי לשניהם אני כל כך שמחה שראית אותו עצוב והצעת לו לשבת לידך ושראית שהיה לו קשה נתת לו חיבוק ושעכשיו אתה מאושר ושמח" היה כאן תיוך למשמעות נתנה לו חיבוק ועוד...

כמה רגשות היו לכן כאן אמרתי להם עצוב, שמח ואהבה אחד לשני יחס ואמפטיה, אותה ילדה הבינה את הרגש של הילד והצורך לעזור לו וכמה חשוב להבין את נושא הרגשות שלמדנו עליו קודם בשביל לעזור לאחר שזקוק לנו

# data[].attributes.headline
כוונה ליצור קשר והדדיות הצד השני נהנה ליוזמה.

# data[].attributes.subject
כוונה ליצור קשר והדדיות הצד השני נהנה ליוזמה.

# data[].attributes.body
"גלי עטר" בחרתי בהתארגנות לארוחת הבוקר בגן ילדים בו אני עובדת בני שנתיים לשלוש שנים:

לפני ארוחת הבוקר אני משמיעה או שרה לילדי הגן את השיר של "גיגי גיגונת לסדר את החדר" כשאני שרה להם את השיר בשקט ובשלווה הילדים רגועים ומבינים שצריך להתחיל להתארגן ולהסוף את המשחקים, לשטוף ידים, מארגנים את שולחנות הגן וכסאות פורסים מפות. כל ילד לוקח את הבקבוק שלו ומתישב בשולחן. הילדים לומדים שהשמעת השיר או השירה מיצרת הוירה חויתי לסיום פעילות המשחקים והעברה לארוחת הבוקר בצורה חיובית ומהנה.

יום אחד ילד אחד ניגש ושיתף אותי אפשר לאכול פעם בחצר הגן כולם, אמרתי לו בשמחה ובכך יצרתי גמישות יצירתיות לילדים. שרתי לילדים את השיר הילדים סידרו את החצר ותכננו יחד איך לוקחים את הדברים לחצר.

אחת הבנות אמרה כל ילד יכך כיסא אני הצעתי להוציא שולחנות לחצר עוד ילד אמר אני הפרוס את המפות יחד עם עוד ילד הילדים שמחו מאוד שניתן להעביר את הציוד לכל מקום אחת הילדות אמרה אני העשה כך פקניק עם הורי בים הביא שולחן וכיסאות מתקפלים ואוכל ושנתישב לאכול השיר להורי את השיר של גיגי גינות ונסדר את הדברים . הילדים למדו יצירתיות, אירגון, שיתוף ותיווך הדברים גם לאחר וכמובן גמישות שניתן ליצור פינת אוכל בכל מקום.

# data[].attributes.headline
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.subject
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.body
התארגנות לקראת שנת הצהריים

בתינוקייה יש לנו סדר: ארוחת צהריים, החתלות, החלפת בגדים וארגון חדר שינה (תטרות, מוצצים וחפצי מעבר נוספים) אי אפשר כל כך לצפות למשוב מהתינוקות בני 5-12.3 חודשים אבל כן ניתן לראות שלאחר ההתארגנות רוב גדול של התינוקות זוחלים מיוזמתם לכיוון החדר שינה ומחכים שניקח אותם.

דוגמא שיותר נכרת לעין היא של שנה שעברה כשהייתי סייעת בכיתת הבוגרים גילאים (2.5-4)

ארוחת הצהריים שלנו מאד מסודרת ישנו סדר קבוע: כשהילדים מסיימים לאכול הם יושבים ומחכים בסבלנות עד שאחרון הילדים , מסיים תוך כדי יש אפשרות לקום לשתות מים או להתפנות ולאחר מכן לחזור לשולחן עם שאר החברים. אחת הילדות מ' בת 3.5 אמרה לי שזה מעצבן אותה לחכות היא רוצה כבר לקום וללכת לישון אני הסברתי ל-מ' שכמו שאני יושבת ומחכה וכמו שכל חבריה לשולחן יושבים ומחכים בסבלנות גם כן היא מסוגלת נתתי ל-מ' אפשרות לקום לשתות מים או ללכת להתפנות ואם ממש קשה לה לעשות סיבוב קטן ולחזור העמדתי גבול עם אפשרויות בחירה שמתאימות לנהלי ארוחת הצהריים בגן. היה לי חשוב לתת ל-מ' זכות בחירה מ' עשתה את כל האפשרויות שנתתי לה וחזרה לשולחן כשקמנו והלכנו לישון התכופפתי ל-מ' ואמרתי לה שאני שמחה וגאה בה שהיא הצליחה לחכות בסבלנות גם שאלתי אותה מה יכול לעזור לה לפעם הבאה

מ' ביקשה לשבת ליידי ושאספר לה את הסיפור: "מלכת אליזבת ,הדרקון והגמדים" (סיפור שהמצאתי כשבאחד הימים בגן ישבנו בממ"ד עם הילדים.

# data[].attributes.headline
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.subject
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.body
בתינוקייה בזמן שנת הבוקר ד' (הילד) בן 12.3 חודשים

הגיע לגן אימא שלו עדכנה אותי שהוא התעורר לא מזמן אז אין צורך להשכיב אותו .

לקחתי את ד' ויצאנו ביחד להפסקת קפה .בין המטבח לכיתה יש שאר קטן רציתי ש-ד' יישאר בטווח הראייה שלי אז שמתי פוף כחסימה לשאר חלל הכיתה (עם כמה קוביות שישחק בינתיים) הוא מאד אוהב.

כשסיימתי את הקפה החלטתי להשאיר את הפוף ולעודד את ד' לטפס מעליו ולעבור לשאר חלל הכיתה (כשאני יושבת מולו בצד השני של הפוף )

ד' ניסה לטפס וניתקע, ד' ישר התחיל לבכות מיד הרגעתי אותו ואמרתי "ד' הכול בסדר אני פה איתך בוא ננסה ביחד לטפס על הפוף ד' נרגע ולא זז מעל הפוף הושטתי את שתי זרועותיי ועודדתי אותו לטפס כשהוא ניסה שוב הוא החליק ולא הצליח ישר אמרתי לו "לא נורא" (עם חיוך) "בוא ננסה שוב פעם אתה מסוגל"(פיזית הוא יכול) שוב פעם קראתי לו לבוא אלי הוא טיפס מעל הפוף עצר חיכה לאישור מימני ואמרתי "יופי ד' עוד קצת מתוק שלי "(בטון רגוע ושמח) כמה שניות אחרי הוא המשיך והצליח כשזה קרה קראתי בקולות עידוד "כל הכבוד אני גאה בך" "ידעתי שאתה מסוגל ד' שלי " מחאתי כפיים ד' זחל לזרועותיי וחיבק אותי כשהורדתי אותו שאלתי "אתה רוצה לנסות שוב?" ד' זחל בהתרגשות והצביע על הפוף וניסה עוד 4 פעמים מיוזמתו הוא מאד התרגש מאז הוא לא מפסיק לעלות על פופים.

# data[].attributes.headline
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.subject
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.body
שנה שעברה העברתי פעילות צבעי יסוד בכיתת הבוגרים גילאים (2.5-4)

הכנתי שולחן עם צבעי יסוד (אדום, צהוב וכחול)

התחלתי את הלמידה בסיפור שהלכתי לירקן לקנות ירקות בכל מיני צבעים ערבבנו צבעי יסוד ושאלתי את הילדים איזה פירות או ירקות אנחנו מכירים מהיום יום שייצרנו מהצבעים כשהגענו לצבע הירוק ש'(הילד) נזכר שלפני כמה ימים הבאנו לחילזון שנמצא בגן חסה וישר אמר בקול ובהתלהבות אני שיבחתי אותו ומהחסה הרחבתי את מחשבתם כששאלתי מי עוד אוכל חסה? מ' (הילדה) אמרה בקול" אמא!! אמא אוכלת חסה בתוך הסלט" שיבחתי את מ' ומשם הרחבנו לפרי העגבניה שגם יש בתוך הסלט ועוד ירקות ופירות המתקשרים לצבעי היסוד שיצרנו.

# data[].attributes.headline
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.subject
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.body
בתינוקייה שבה אני עובדת ישנו ילד בן (11 חודשים)

בזמן משחק חופשי מ'(הילד) החזיק במרקס והזיז אותו מצד לצד לאחר מכן הוא הושיט לי את המרקס ואני חייכתי ואמרתי "תודה" .

החזרתי ל מ' את החפץ (המרקס)

מ' שוב פעם חזר על הפעולה והושיט לי בחזרה אני כתגובה עניתי שוב בחיוך "תודה" רק שהפעם בטון יותר שמח מהקודם לידו עברה נ'(ילדה) בת 12 חודשים מ' הושיט לה את המרקס והיא לקחה ,חקרה ואיבדה עיניין היא (הניחה אותו על השטיח) אני הרמתי בחזרה והושטתי למ'

מ' כתגובה אמר "דה דה" ישר הבנתי שהוא חוזר אחרי ומנסה לומר תודה חייכתי ואמרתי "כל הכבוד!!" וחיבקתי אותו מההתרגשות מאז מ' מחפש כל הזמן אינטרקציה של "תן כך "ומחפש את מבטי לחיזוק

# data[].attributes.headline
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.subject
יסמין אוליביירה פוליאקוב

# data[].attributes.body
בתינוקייה שבה אני עובדת גילאים 5-12.5 חודשים

ישנו ילד שהוא בן 12.3 הכי גדול בכיתה

בשנת הצהריים הוא לא רצה לישון אז יצאנו ביחד לחצר הגן שם חיכה לנו חתול שמהר מאד נמלט מהמקום ד' (הילד) הבחין בחתול וישר הצביע ויצר קשר עין איתי אני מצאתי הזדמנות נהדרת לתווך לו את הסיטואציה "ראית חתול?" שאלתי אותו ד' כתגובה ענה "תול תול!!" בהתאם לתגובתו חיזקתי ואמרתי "נכון זה חתול" מכאן המשכתי בהרחבה ושאלתי את ד' "איך מילל חתול? " ד' הוציא צליל זהה ליללה של חתול הרגשתי צורך לאשר לו ואמרתי "נכון מאד!" ו- ( ליטוף נעים על הראש של ד') כחיזוק חיובי

כמה דק ספורות הבחנתי ביונה על העץ באותו רגע החלטתי שזאת הזדמנות נהדרת לכוון אותו ולהרחיב לו את הידע בנושא חיות. משכתי את תשומת ליבו בכך שהצבעתי על היונה שעל העץ ואמרתי "ד' תראה זאת יונה" ד' התרגש מאד ומחאה כפיים לאחר מכן הצביע לכיוונה וניסה לחזור אחרי רציתי לקרב אותה לאזור שלנו בדשא אז לקחתי חתיכה מהכריך שהחזקתי וזרקתי לכיוון שלנו (בדשא) כמה שניות עברו והיונה כבר הייתה על הדשא ואכלה מהכריך אמרתי ל-ד' "תראה היונה אוכלת מהכריך ,יונים אוהבים דגנים" "והכריך שלי עשוי מחיטה ודגנים" ד' כתגובה אמר "אמ אמ " שאת זה הוא אומר בדרך כלל בזמן האוכל הוא הצביע על היונה ואמר שוב "אמ אמ" אני חיזקתי את דבריו של ד' ואמרתי לו "נכון מאד היונה אוכלת אמ אמ" נתתי ל -ד' גם חתיכה מהכריך כדי שייתן ליונה את החתיכה הוא זרק וכשהיא אכלה הוא התרגש ומחאה כפיים לאחר מכן ד' שוב ביקש מהכריך רק שהפעם הוא אכל את החתיכה.

# data[].attributes.headline
ענבר בן ארצי

# data[].attributes.subject
ענבר בן ארצי

# data[].attributes.body
השבוע כשהיינו בחצר התחיל לרדת מבול, ישר הפנית את תשומת הלב של הילדים ״ואווו תראו כמה גשם״ הילדים ישר הפנו מבט היינו בשקט והקשבנו לרעש הגשם. שאלתי אותם מה אני צריכה כשיורד גשם?, הבאתי מטריה גדולה, שמתי את השיר ״ילדה אחת ומטריה אחת״ ובכל פעם חבר חבר חבר נוסף והם טיילו יחד במטריה. הם נהנו כל-כך!

# data[].attributes.headline
ענבר בן ארצי

# data[].attributes.subject
ענבר בן ארצי

# data[].attributes.body
בגן אנחנו שמים דגש על סבלנות. אחד הילדים יש לו בעייה של דחיית סיפוקים. ישר שמחלקים משהו הוא חייב לקבל ראשון, אם הוא רוצה מים הוא רוצה כאן ועכשיו. הכל מלווה בצרחות וצעקות עד שהוא מקבל את מה שהוא רוצה.

כשאנחנו יושבים לארוחת צהריים הוא ישר מתחיל לצרוח כדי שנביא לו את הצלחת, אני מושיבה אותו ומסבירה לו שהוא צריך לחכות בסבלנות עד שאני אגיע אליו, אם הוא ימשיך לצרוח הוא לא יוכל לקבל. אחרי כמה פעמים שהוא צרח ולא קיבל את מה שהוא רוצה והבין שהוא צריך לחכות עד שיגיע תורו הוא הפסיק לצרוח בארוחת הצהריים.

התיווך הוא יומיומי בהסביר לו שהוא לא צריך לצעוק בשביל לקבל את מה שהוא רוצה ושעליו לדעת לחכות בסבלנות.

# data[].attributes.headline
ענבר בן ארצי 

# data[].attributes.subject
ענבר בן ארצי 

# data[].attributes.body
יש לי ילד בקבוצה שלא מביע התעניינות או רצון לעשות עבודת יצירה אם זה צביעה בטושים, הגועש פלסטלינה או כל דבר אחר. בהתחלה כל עבודה איתו דרשה שיכנועים ובוא נעשה ביחד, כל דבר הכי קטן שהיה עושה הייתי גאה בו ואומרת לו גיא כל הכבוד! תראה איך התקדמת. הוא לא היה עושה עבודה בשלמותה, יושב כמה דק וישר מאבד עניין ולא מוכן להמשיך. ככל שעבר זמן הקצת שהוא היה עושה הפך לעוד טיפה ועוד טיפה עד שהיה יושב איתי ועושה עבודה בשלמותה. כשהיינו קוראות לו להיכנס לגן לעבודה הוא היה נכנס ישר מבלי שיכנועים או ליווי אישי. הייתי כלכך גאה בו!