# data[].attributes.body
Ilves ei ole haitaksi ihmiselle. Se voi joskus syödä pieniä kotieläimiä, mutta yleensä se pysyttelee vilkkailta alueilta poissa. Ilves on kuitenkin tottunut ihmisen läsnäoloon ja siksi Ilveksen reviiri voikin joskus ulottua ihmisten asutusten läheisyyteen.

# data[].attributes.body
Ilveksiä on hyvin pieni määrä Suomessa, vain n. 2000 yksilöä. Ilvestä esiintyy kuitenkin muuallakin ja siksi laji on määritelty elinvoimaiseksi. Määrä on kuitenkin kutistunut 1800-luvulta alkaen, mutta sitä on pyritty palautusistuttamaan esimerkiksi Alpeille.

# data[].attributes.body
Ilveksen reviiri voi vaihdella sadasta tuhanteen neliökilometriin. Uroksilla on yleensä suurempi reviiri ja samalla elinalueella voi elää useita naaraita. Ilves on yksineläjä, lukuunottamatta poikasten kasvatusta ja kiima-aikaa.

# data[].attributes.body
Ilvestä esiintyy boreaalisen havumetsävyöhykkeen lisäksi myös välimerellisen kasvillisuuden metsissä, sekä Keski-Aasian pensaikkoisilla alueilla ja ruohoaroilla.

Ilveksen levinneisyysalue:

# data[].attributes.body
Ilves hoitaa pentujaan vuoden ajan, jonka aikana se opettaa ne metsästämään. Ilves saa yleensä yhdestä kolmeen poikasta.

# data[].attributes.body
Suurin bioottinen ympäristötekijä, joka vaikuttaa Ilvekseen on sen metsästämien eläinten määrä. Ilveksen saaliin koko vaihtelee hiirestä valkohäntäpeuraan, joten skaala on suuri. Elinympäristöä rajoittavat myös ja Ilveksen levinneisyyttä rajoittavat myös muut petoeläimet, joiden kanssa Ilves voi joutua kamppailemaan ruoastaan.

# data[].attributes.body
Ilveksellä on jonkun verran kilpailua muiden samankokoisten petoeläinten kanssa, sillä ruokavalio voi koostua hyvin samoista eläimistä. Ilves on 2.asteen kuluttaja.

# data[].attributes.body
Ilveksen turkki koostuu kahdesta kerroksesta, alusvillasta ja päällyskarvasta. Ilves sopeutuu vuodenaikojen vaihteluun karvanvaihdolla. Kesäisin Ilveksen karva on lyhempää kuin talvisin, sillä alusvilla irtoaa huhti- toukokuussa.