# data[].attributes.body
Ja a punt de morir, patint, va dir-me que el salvés. Però el seu destí ja estava fixat divinament. Aquesta caiguda era la seva fi.

# data[].attributes.body
Llavors, penedit va passar la resta de la seva vida volant sense destí, fins que s'apropà massa al Sol i es va cremar. Així és com va arribar al nostre pati.

# data[].attributes.body
Després de molts anys, però, va decidir venjar-se de l'antiga família que l'havia abandonat. Així que, una nit, els va matar a tots.

# data[].attributes.body
Després de recuperar-se de la ferida,  l'ocellet no va poder tornar a volar. Així que va fer-se unes ales artificials.

# data[].attributes.body
L'ocellet venia d'un poble molt petit de la costa grega. Vivia amb una família molt amant de la muntanya, i tota la família es dedicava a ella. El pare era agent rural, i un dia que feia una boira espesa va anar de caça. Per mala sort, i sense voler-ho, va fer una cartuxada a l'ala de l'ocell, fet que el va malferir.

# data[].attributes.body
I aquest era el seu càstig, semblant al de Prometeu. FI

# data[].attributes.body
Tot això estava passant perquè no havia fet cas dels consells dels déus.

# data[].attributes.body
Vaig fregar-me els ulls mil i un cops...però l'ocell seguia allà i em mirava fixament. Tenia els ulls negres que expressaven un sentiment de tristesa i malenconia, però al mateix temps tenia una espurna de felicitat com la d'algú que finalment troba allò que anava buscant molt de temps. L'ocell va dirigir-se a mi amb el meu nom. "Un moment! L'ocell ha parlat i sap com em dic."
La notícia em va deixar xocat, ho vaig veure tot negre. No sentia res, no escoltava res... De cop vaig començar a veure la vida tràgica del pobre ocell:

# data[].attributes.body
Vaig sentir la gran responsabilitat d'anar a veure'l amb deteniment i li vaig demanar a la professora permís per fer-ho.

Vaig baixar i va ser increïble: aquell ocell estava negre, cremat pel Sol, però ningú ho veia. Semblava que estava boig, perquè a la gent que li preguntava si ho veia, m'ho negava.

# data[].attributes.body
De cop, mentre escoltava el mite de Dèdal i Ícar en veu de la professora, vaig veure una cosa peculiar a través de la finestra. Allà dalt el cel, sobrevolava el que semblava un ocell molt gran. Va passar prop del Sol, i llavors,... va caure al pati.

# data[].attributes.body
per poder escoltar millor, ja que em semblava un tema interessant.

# data[].attributes.body
Vaig escoltar que la professora estava parlant de la mitologia grega i romana, llavors em vaig apropar...

# data[].attributes.body
No sé si en aquell moment necessitava les ales d'Ícar o el poder de transformació de Zeus, però, en tot cas, era de vital importància sortir com fos d'aquella aula.

# data[].attributes.body
De molt, molt lluny sentia la veu de la professora...