# data[].attributes.body
Comença a l'octubre de 1904 amb l'encàrrec d'un projecte de l'Orfeó Català a l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner per construir un edifici destinat a ubicar la seva seu social. El seu pressupost va estar aprovat per l'assamblea el 31 de maig de 1904. L'any següent, el 23 d'abril de 1905 es va realitzar l'acte de col·locació de la primera pedra de les obres.
Al acabar l'obra, el 9 de febrer de 1908, se celebrà la seva inauguració. L'obra va ser guardonada en el Concurs anual d'edificis artístics, promogut per l'Ajuntament de Barcelona, com a millor edifici de l'any.

# data[].attributes.body
Des del 1750, el Teatre Principal monopolitzava l'òpera a Barcelona per privilegis reials que no es van perdre fins al 1833 amb la revolució lliberal.
Les pressions de les monges, antigues propietàries del Convent, que havien recuperat els drets que havien perdut i reclamaven de tornar-hi, van motivar que el Liceu hagués d'abandonar el convent el 1844; l'última representació va ser el 8 de setembre.
Hi va haver un incendi a 1994;
Entre dos i tres quarts d'onze del matí del 31  de 1994, mentre dos operaris treballaven en la reparació del teló d'acer que, en cas d'incendi, havia d'impedir que el foc passés de l'escenari a la sala, les guspires del seu bufador van prendre en els plecs de la guardamalleta, el cortinatge fix de tres cossos que amagava la part alta de l'escenari.

# data[].attributes.body
Sala 1. Pau Casals, reservada a la actuació de formacions sinfòniques.
Sala 2. Oriol Martorell, utilitzada per actuacions de música de càmera.

Sala 3. Tete Montoliu, sala polivalent.
Sala 4. Alicia de Larrocha: Petits concerts i assajos de la Banda Municipal.
Capacitat: 152 persones.      Escenari:  80 m².

# data[].attributes.body
Compta amb una orquestra i un cor estables. Els cantants són contractats per a cada producció: els papers secundaris solen ser encarregats a cantants especialitzats en aquest tipus de paper, gairebé cantants "de plantilla" que habitualment treballen al teatre, o a cantants joves que estan començant llur carrera; els papers principals els canten cantants convidats.

# data[].attributes.body
Arquitectes:
1847: Miquel Garriga i Roca.
1862: Oriol Mestres.
1999: Ignasi de Solà-Morales
Estil: Eclectisisme
http://www.liceubarcelona.cat/

# data[].attributes.body
És destacable, especialment per a la música coral i de cambra; en conjunts simfònics grans, presenta alguns problemes en les zones altes

# data[].attributes.body
Arquitecte: Lluís Domènech i Montaner
Cronologia de la construcció: 1905-1908
Estil: Modernista català
http://www.palaumusica.cat/ca

# data[].attributes.body
Està destinat tant a la celebració de concerts musicals com a l'ensenyament i difusió del coneixement de la música

# data[].attributes.body
SALA PRINCIPAL

# data[].attributes.body
Arquitecte: Rafael Moneo.
Cronologia de la construcció: 1990-1999
Estil: Modern.
https://www.auditori.cat/