# data[].attributes.body
Anne olen pohtinut samaa asiaa laitteiden korjaamisesta. Nykyään uuden ostaminen on usein edullisempaa vanhan korjaamiseen verrattuna varsinkin ottaen huomioon uuden ostamisesta saatavan käyttöiän pitenemisen hyödyn myös. Toisaalta kysseessä on juuri ajattelutavan muutos. Nuoret sukupolvet ovat yhä tietoisempia ostovalintojensa ekologisuudesta, ja tämän kehityksen yksi osa on laitteiden käyttöiän pidentäminen korjaamalla. Joten korjauspalveluiden lisääntymistä saatamme joutua odottamaan vielä varmasti vähintään viisi vuotta.
Esimerkkipaikkasi Sotkamolta sai hymyn huulilleni! Turussa on myös muutamia paikkoja, joissa teetetään korjauspalveluita tukitoimina kuten Tsempissä. Oman kokemukseni mukaan ihmiset ovat myös halukkaampia korjauttamaan laitteitaan paikoissa, jotka tekevät myös sosiaalista hyvää.
Hmm, mielenkiintoinen kommentti tuosta ekososiaalisuudesta onnellisuuden näkökulmasta, kuulostaa ideaaliselta! En kuitenkaan valitettavasti täysin tavoita ajatuksiasi, haluaisitko avata kommentiasi hiukan (mikäli ehdimme)?

# data[].attributes.body
Tuot Iiris hyvin aiheellisen näkökulma esitelmääni. Hankkeiden ja projektien toimintatavat ja ideat, joita tässä padlet-esitelmässä on esitelty, perustuvatkin paljolti yksilön yritteliäisyyteen ja oma-aloitteisuuteen. Ne pohjautuvat samaan ideoilogiaan kansalaisyhteiskunnan kanssa, jonka vahvuuksia ja heikkouksia olemmekin jo puineet tämän viikkoisessa Annen tehtävän kommentoinnissa "Ekososiaalista sosiaalityötä lähiössä".
Tässä esitelmässä esitellyt hankkeet ovat lähteneet joukon yksilöitä ajatellessa samoin tai huomatessaan saman epäkohdan, halutessaan puuttua siihen ja löytäessä keinot miten puuttuminen toteuttaa. Periaate kuulostaa samalta sosiaalityön kanssa.
Minusta monista näistä eistellyistä hankkeista huokuu tietynlainen turhautuminen, jossa kaikki näkevät ongelman, mutta kukaan ei tunnu olevan kyvykäs siihen puuttumaan. Turhautumisen kasvaessa liian suureksi, muodostuu samoin ajattelevista luonnollinen tai mekaanisesti luotu yhteisö, joka alkaa toimia.
Ehkä tärkein syyni miksi halusin meidän ryhmässämme tuoda esiin nämä projektit ja hankkeet on se, että voisimme nähdä ne hurjana potenttiaalina. Esimerkiksi, jotta sosiaalityöntekijät voisivat:
1. kohdentaa avunannon (yhteisön ollessa jo paikantanut sen)
2. käyttää jo olemassa olevia avunanto organisaatioita/yhteisöjä/prosesseja hyväksi institutionaalisissa tukitoimissa eli sosiaalityössä
3. tunnistaa ihmisten kekseliäisyys, ja saada siitä inspiraatiota tai motivaatiota omien, sosiaalityön toimenpiteiden kehittämisessä
4. tietenkin arvostaa ihmisten hyväntahtoisuutta ja yritteliäisyyttä! :)

Toki heti myönnän, että esittelemäni ajatukset ovat hyvin idealistisia (joku voisi kutsua niitä jopa naiveiksi). Ongelmia tuottavat mm. instituutiot itse, kuten merkittävimmin varmasti lainsäädäntö, toisaalta myös totutut tavat. Kuitenkin suuret ideat voivat teettää pienten muutosten kautta suuriakin vaikutuksia.

# data[].attributes.headline
Kommentti/Anne: Aivan ihanteellinen esitys ja niin monipuolinen, kiitos Rebecca! Ja hienoa, että lähestyt aihetta siltä näkökulmalta, miten Suomessa ekososiaalista työtä on toteutettu yleisesti. Padlet-esityksessäsi tuot esille ekologiseen ajatteluun liittyen jo esille tulleen kierrättämisen lisäksi mm. vaihtoringit, lainaamot, omistamattomuuden, sekä kulkuvälineiden käytön muutoksen. Tavaroiden ja laitteiden kestoiän pidentämisen ja korjausmahdollisuus on myös näkökulma, jota tulisi ehdottomasti lisätä. Mutta kuten Rebeccakin tuo esille, onko meillä korjaajia? Vai onko siihen syynä, ettei se kannata. Omalla paikkakunnalla Sotkamossa paikallinen elektroniikkaliike lopetti pienkonekorjauksen jo vuosia sitten. Syynä sen kannattamattomuus, koska uuden laitteen hankinta on edullisempaa, kuin laitteen korjauttaminen. Onneksi Kumppaniksi ry:llä (linkki: http://www.kumppaniksi.fi/?p=16) tehdään jonkin verran vanhan korjaamista mm. huonekalujen entisöintityötä.  Ruoan tuotantoon liittyvän From waste to taste -kiertohankkeen idea pohjautuu ilmastonmuutosta ja ruokahävikkiä vastaan tehtävään työhön. Sosiaalityöllä olisi nyt vahva näytön paikka ekososiaalisessa suuntautumisessa. Nuoret sukupolvet ovat kovinkin valveutuneita toteuttamaan ja ideoimaan ekososiaalisuusajattelua. Omakohtaisesti koen, että nuoret hyväksyvät myös omistamattomuuden pikemmin, kuin tällä hetkellä vallassa oleva vahvan markkinatalousideologian omaava sukupolvi. Mihin johtaa jatkuvan talouskasvun ideologia? Tulisiko meidän lähteä rakentamaan ekososiaalisuutta vahvasti onnellisuuden näkökulmasta. 

# data[].attributes.subject
Kommentti/Anne: Aivan ihanteellinen esitys ja niin monipuolinen, kiitos Rebecca! Ja hienoa, että lähestyt aihetta siltä näkökulmalta, miten Suomessa ekososiaalista työtä on toteutettu yleisesti. Padlet-esityksessäsi tuot esille ekologiseen ajatteluun liittyen jo esille tulleen kierrättämisen lisäksi mm. vaihtoringit, lainaamot, omistamattomuuden, sekä kulkuvälineiden käytön muutoksen. Tavaroiden ja laitteiden kestoiän pidentämisen ja korjausmahdollisuus on myös näkökulma, jota tulisi ehdottomasti lisätä. Mutta kuten Rebeccakin tuo esille, onko meillä korjaajia? Vai onko siihen syynä, ettei se kannata. Omalla paikkakunnalla Sotkamossa paikallinen elektroniikkaliike lopetti pienkonekorjauksen jo vuosia sitten. Syynä sen kannattamattomuus, koska uuden laitteen hankinta on edullisempaa, kuin laitteen korjauttaminen. Onneksi Kumppaniksi ry:llä (linkki: http://www.kumppaniksi.fi/?p=16) tehdään jonkin verran vanhan korjaamista mm. huonekalujen entisöintityötä.  Ruoan tuotantoon liittyvän From waste to taste -kiertohankkeen idea pohjautuu ilmastonmuutosta ja ruokahävikkiä vastaan tehtävään työhön. Sosiaalityöllä olisi nyt vahva näytön paikka ekososiaalisessa suuntautumisessa. Nuoret sukupolvet ovat kovinkin valveutuneita toteuttamaan ja ideoimaan ekososiaalisuusajattelua. Omakohtaisesti koen, että nuoret hyväksyvät myös omistamattomuuden pikemmin, kuin tällä hetkellä vallassa oleva vahvan markkinatalousideologian omaava sukupolvi. Mihin johtaa jatkuvan talouskasvun ideologia? Tulisiko meidän lähteä rakentamaan ekososiaalisuutta vahvasti onnellisuuden näkökulmasta. 

# data[].attributes.body
Tämä oli niin kattava esitys aiheesta, että ei ole kyllä mitään lisättävää. Aivan loistava näkökulma ja todellakin ajankohtainen. Tämä on nykyinen kehityssuunta ja monissa kohdin toimii hyvin. Yhteisöllisyys kasvaa ja toiminta on omaehtoista ja vapaaehtoista. Sekä tietysti toimii ilmastonmuutoksen hyväksi, siis niin että se hidastuu. Pohdin kuitenkin sitä, miten käy ihmisille joille tämä ei ole luontainen tapa toimia? Siis olla itse mukana toiminnassa ja luomassa yheisöä. Pahimmillaan käy niin, että vastuu yhteisön rakentamisesta ja eri palvelujen rakentamisesta on vain muutamalla henkilöllä ja mitä sitten kun he uupuvat? Tarkoitan sitä, että kun tämä ei ole budjettivaroihin sidottua toimintaa, niin resurssit ovat epävarmat. Henkilökohtaisesti minulla ei toki mitään tätä toimintaa vastaan ole :) Päinvastoin kannatan, mutta se voi toimia myös perusteena vähentää julkisen osuutta.

# data[].attributes.body
Ymmärtämällä yhteiskunnalliset tendenssit, myös sosiaalityössä on mahdollista tukea yhteiskunnan rakentumista kestävästi. Sitran kiertotalouden tutkija Ernesto Hartikainen painottaa, että muutoksessa kestävän kehityksen yhteiskunnaksi, on kyseessä systeeminen muutos (http://www.sitra.fi/ekologia/kiertotalous). Muutos, joka muovaa perusteellisesti niin yksilöiden, yhteisöjen kuin globaaliakin ajattelua ja toimintamalleja, kaikkien panosta tarvitaan.

Tässä muutoksessa sosiaalityö voi olla suuressa ja esimerkillisessä roolissa. Jotta yhteiskunnan ja yhteisöjen ulkopuolelle joutuneita voidaan tukea, on aina ensin käsiteltävä mikä on yhteisö ja mikä on yhteiskunta, johon yksilöä tuetaan liittymään. Murros nykymuotoisista toimintatavoista kestävän kehityksen käytäntöön on kokonaisvaltainen. Se muokkaa tapaamme ajatella työtä, tavaroita, ruokaa. Sosiaalityössä meidän ei tule pitää yllä instituutioita ja organisaatioita, joiden rakenne ei tue kestävää kehitystä. On tarve kehittää jotain uutta. Uusien innovaatioiden toimintaperiaatteet omaksumalla sosiaalityöntekijät voivat löytää oman tapansa hyödyntää esimerkiksi mobiilipalveluja ja keksiä innovaatioita erityisesti sosiaalityön tarpeille. Digitalisaation ansiosta yhteidenpito ja verkostoituminen onnistuu joustavasti mistä vain, milloin vain. On löydettävä uudet muodot työllistää pitkäaikaistyöttömät ja laajentaa ymmärrystä sopeutustoimista.

Sosiaalityön tehtävät ja tarkoitus eivät tule muuttumaan, mutta tapojen, joilla tehtäviä toteutetaan, on muututtava. Niinkuin kaikkialla muuallakin.

# data[].attributes.body
Tuotteiden ja tavaroiden kierrättäminen ja niiden poisheiton vähentäminen vaatii raaka-aineelta kestävyyttä. Nykyään usein tulee ostaneeksi uuden ennemmin kuin korjaa vanhan, kuten käy esimerkiksi TV:den, pesukoneiden ja muiden kotitalouskoneiden kohdalla. Tällainen tavaroiden ylikulutus on hyvin raskasta ympäristölle. Tavaroiden käyttöikää on pidennettävä.

Käyttöiän pidentämisen vuoksi, tavaroita on voitava korjata. Korjauspalveluita toki on ja on aina ollut, mutta jos kaikkia esimerkiksi kotitalouslaitteita alettaisiin korjata uuden ostamisen sijasta, olisi korjaajille huutava pula. Monissa vaihtopalveluita tarjoavissa yhteisöissä on jo alettu tarjota korjauspalveluita palkkioksi tai muuten vain avuksi. Joku aina osaa jotain, ja toinen jotain muuta. Raaka-aineiden hukkakäyttöön liittyy myös uudelleenvalmistaminen. Vaatii aiheen tuntemusta ja luovuutta osata hyödyntää jo valmiita hyödykkeitä ja saada niille jotain uusia käyttötarkoituksia. Vanhan korjaaminen ja uuden luominen vanhasta vaatii töiden tekijöitä.

# data[].attributes.body
Vuoden 2015 pakolaiskriisin jälkeen tunnelma oli Suomessa jokseenkin neuvoton. Suomessa ei oltu koskaan koettu samanlaista maahanmuuttajien tulvaa, eikä siihen oltu valmistauduttu. Suomessa virui valtava määrä toimeliaita ihmisiä, mutta heidän mobilisointi ontui.

Riku Rantalan ja Tuomas Milonoffin perustama "Startup Refugees" toi tekijät ja yrittäjät yhteen. Internetpohjainen verkosto mahdollisti pakolaisille keinon tuoda yritysideoitaan esille ja mahdollisuuden saada tukea oman yrityksen perustamiseen. Verkostoon ilmoittautui myös paljon suomalaisia yrityskummeja ohjaamaan toisista kulttuureista tulevia maahanmuuttajia. Samoin verkoston kautta toimi myös yrityshautomoita, työpajoja ja muita kohtaamispaikkoja.

# data[].attributes.body
Monet edellä kuvatut ryhmät, hankkeet ja projektit perustuvat erityisesti raaka-aineiden mahdollisimman tehokkaalle hyödyntämiselle ja jätteen minimoimiselle. Näiden aatteiden ympärille on muodostunut ryhmiä, kuten Facebook-ryhmät,  joissa samanmieliset kerääntyvät yhteen ja alkavat luonnollisesti muodostaa pieniä yhteisöjä. Yhteisöistä tulee yksilöille merkityksellisiä, johon he tuntevat kuuluvansa joukkoon.

Esimerkissä vuodelta 2015 yhteisö toi konkreettista tukea yksinäisyyteen. "Kallio kierrättää" Facebook-ryhmään jätetyssä päivityksessä opiskelija kirjoittaa: "--Oon monesti todistanut, miten siistejä ihmisiä tää ryhmä on täynnä. -- moniin vanhoihin ystäviin on jotenkin loppunut yhteydenpito, ja nyt olis huutava tarve uusille! Voitaisko me koota sellanen tyttöjengi?".
Julkaisu sai nopeasti paljon julkisuutta ja positiivista palautetta.
Yhden naisen rohkaistumisen seurauksena, Facebookiin on ilmestynyt useita ryhmiä, jossa kaivataan seuraa.

# data[].attributes.body
Osa hankkeista yhdistää ekologisten ongelmien ratkaisemisen sosiaalisten ongelmien helpottamiseen. From Waste to Taste hankeessa tarkoituksena on myös työllistää pitkäaikaistyöttömiä, maahanmuuttajia sekä nuoria. Ruokahävikkiravintolaan ruoantuottajat, kaupat tai ketkä tahansa muutkin voivat tuoda ravintolalle hävikkiruokansa. Yhteydenpito tapahtuu mobiilisovelluksella.

# data[].attributes.body
Ruokaasuomesta.fi:ssä kuluttaja ostaa suoraan tuottajalta nettikaupassa.

# data[].attributes.body
Ruoantuottajat haluavat tuoda ruoan suoraan kuluttajalle kiertämällä elintarvikeliikkeet. Näin kuluttaja tietää varmasti mistä ruoka tulee, ja tuottaja saa tuottamastaa ruoasta paremman hinnan, kun myynnissä ei ole välikäsiä. Suomessa useat elintarvikeliikkeet ovat ketjuja, joille kuuluu yhä suurempi osa päivittäistavaramyynnistä. Myynnin keskittyminen lisää myös varallisuuden keskittymistä.
Erilaisten sovellusten ja ryhmien avulla tuottaja kohtaa kuluttajan ilman välikäsiä.

# data[].attributes.body
Ekologinen ruoantuotanto on kasvihuonekaasupäästöjä minimoivaa. Tähän päästään syömällä kasvispainotteista ja mikäli mahdollista, lähellä tuotettua ruokaa. Lihan tuotanto on luonnolle erityisen raskasta. Maailman pinta-alasta 40 % on maatalouden käytössä ja suurin osa nykyisistä metsähakkuista tehdään maatalouden tarpeisiin. Lehmien kasvatuksen tuottama metaani on toiseksi suurin kasvihuonekaasu päästövaikutuksiltaan. (http://www.fao.org/docrep/010/a0701e/a0701e00.HTM)

Toinen ruoantuotannon ongelma länsimaissa on ruoan poisheittäminen jätteenä. Suomessa ainoastaan kotitaloudet heittävät 10-15% hankkimastaan ruoasta pois. Tämän lisäksi ruokatuotantoketjun jokaisessa vaiheessa ruokaa heitetään pois. (http://www.saasyoda.fi/ruokah%C3%A4vikki-suomessa)

Mitä asialle voi tehdä?
Vähentää ruokahävikkiä ja ostaa läheltä. Monet yhteisöt ovat jo tarttuneet toimeen ja monia mobiilipalveluita on kehitetty ongelmien ratkaisemikseksi.

Resq on esimerkki sovelluksesta, jossa ravintolat voivat ilmoittaa ruokahävikiksi joutuvan ruoan, jonka asiakas voi ostaa sen alennettuun hintaan.

# data[].attributes.body
Autojen päästöt on yksi merkittävimmistä tekijöistä ilmastonmuutoksen pahenemisess, ja toisaalta sen käytön muuttamisella voi olla keskeinen vaikutus ilmastonmuutoksen pysäyttämisessä. Monet Eurooppalaiset ja Suomalaiset kaupungit panostavat joukkoliikenteeseen ja pyöräilyn mahdollistamiseen kaupungialueilla. Aina autottomuus ei ole kuitenkaan mahdollista, ja kimppakyyti-kulttuurin lisäksi markkinoille on tullut sähköautoja ja yrityksiä, joiden avulla autoa voi käyttää ilman, että sitä täytyy omistaa

# data[].attributes.body
Omistamattomuus ei ole esteenä käytölle

# data[].attributes.body
"Minulla on jotain mitä sinä tarvitset, sinulla on jotain mitä minä tarvitsen"
Ei pelkästään tavaroiden kierrättämisestä ole tullut yhä helpompaa, vaan tavaroita ei tarvitse omistaa enää lainkaan. Pitkään on pystynyt lainaamaan arvokkaita, vähän käytettyjä tavaroita, kuten juhlavaatteita, mutta muu tarpeellinen on täytynyt omistaa itse, tai tuntea joku joka tavaran omistaa. Kaupungistuva yhteiskunta on johtanut siihen, että ihmisten tukiverkostot eivät ole niin laajoja osan siitä jäädessä kotipaikkakunnalle. Täten ihmisten määrä, jolta lainata, vähenee. Eipä enää, kaiken voi omistaa yhdessä, jolloin maapalloa raskauttava tehokulutus vähenee merkittävästi.

# data[].attributes.body
Massakulutus on yksi suurimmista yhteiskuntiamme piinaavista ongelmista. Uuden tuotteet sijasta ekologisempi vaihtoehto on ostaa käytettynä. 'Perinteisten kirpputorien lisäksi tavaroitaan voi kierrättää sosiaaliseen mediaan luoduissa ryhmissä. Ryhmät perustuvat alueellisuuteen, mikä luo yhteisöllisyyttä.

# data[].attributes.body
Internet

Sosiaalinen media

Tiedon jakaminen

yhteinen tieto = yhteisten arvojen leviäminen

Teknologian kehittyminen

Kansallisesta lokaaliin ja globaaliin

# data[].attributes.body
kiertotalous

vaihdantatalous

työn käsittäminen laajemmassa perspektiivissä

# data[].attributes.body
Kestävälle kehitykselle rakentuvassa yhteiskunnassa:

Kulutetaan vähemmän, joten
omistetaan vähemmän. Huomioidaan ruuan ekologisuus, joka tarkoittaa mm. sen kasvispainotteisuutta ja sen järkevästi lähellä tuottamista. Tiedonjaon yleistymisen ansiosta, varallisuuden keskittymistä ylläpitävät rakenteet tulevat yhä ilmeisemmiksi. Työnmoudot laajentuvat, tiedonjaon helpottumisen ja yleistymisen ansiosta. Töitä tehdään mahollisesti vähemmän, koska perinteisiä töitä katoaa.

Toimien edistämisessä vastuu on jokaisella.

# data[].attributes.body
Jälkimoderni ajattelu perustuu kestävän kehityksen ajattelulle. Kestävän kehityksen yhteiskunta rakentuu toimille, joilla edesautetaan elämän jatkuvuutta pitkällä tähtäimellä. Kuten Närhi ja Matthies tuovat ilmi Gray ja kumppaneiden (2012b) ajatukset "kestävän kehityksen mukainen yhteiskunta tarkoittaa muun muassa luonnonvarojen kulutuksen merkittävää vähentämistä, oikeudenmukaista varallisuuden jakoa sekä uutta visiota ihmiskunnan ja planeetan hyvinvoinnista."

Luonnon resurssit
Kestävän kehityksen yhteiskunta pyrkii vähentämään maapallon resurssien kuluttamista, ja jopa kokonaan niiden käytön lopettamista, koska maapallon resurssit ovat rajalliset. Näin on toimittava, jotta voimme säilyttää maapallon tilan ihmiselämälle suotuisana. Maapallon resurssien hupenemisen ajankohtaisin ongelma on ilmastonmuutos, jonka hillitseminen vaatii kasvihuonekaasujen vähentämistä. Merkittävimmät yksittäiset keinot kasvihuonekaasujen vähentämiseksi ovat autoilun vähentäminen, ekologinen lämmitys, lihapainotteisen ruokavalion vähentäminen ja materiaalien mahdollisimman tehokas hyödyntäminen jäte minimoiden. (http://www.benviroc.fi/ilmastonmuutos?showall=&limitstart=, http://www.sitra.fi/ekologia/kiertotalous)

Varallisuus
Globaali varallisuus on jakautunut äärimmäisen polarisoituneesti. Maailman varallisuudesta yli puolet on väestön yhden prosentin hallussa. Loput puolet varallisuudesta ei ole lainkaan sen tasaisemmin jakautunut, sillä 85 prosenttia globaalista varallisuudesta on väestön kymmenyksen hallinnassa (http://maailmantalous.net/, http://www.hs.fi/talous/art-2000002859905.html). Kehityskulku on johtanut tilanteeseen, jossa yhä suurempi osa globaalista väestöstä on yhä kujrjemmissa oloissa vaurauden keskittyessä harvoille, eikä tilanteessa ole näkyvissä muutosta. Vaurauden keskittyminen harvoille johtaa levottomuuksiin yhteiskunnissa ja pakolaistulviin.

Työnteko
Myös työnteossa on huomattavissa samanlaista polarisoitumista kuin varallisuuden jakautumisessa. Jälkimoderneissa yhteiskunnissa panostetaan tietotyöhön ja digitalisoitumiseen. Toisaalla kehittyvissä maissa perinteiset maatalous- ja teollisuustyöt pitävät pintansa. Kehittyvissä maissa teollinen tuotanto on halpaa, ja tuotannon siirtyminen näihin maihin kehittyneistä maista jatkuu edelleen. Osassa kehittyvistä maista kasvava keskiluokka varmistaa kehittyviin maihin virtaavan teollisen tuotannon. Kehittyvistä maista siirtyvä tuotanto ei välttämättä teknologisoitumisen ja automatisaation vuoksi korvaudu millään muulla työllä. (http://www.sitra.fi/artikkelit/sitran-trendit-lansimaisen-tyon-radikaali-murros, http://www.sosiologi.fi/?p=563)