# data[].attributes.body
Урок розвитку мовлення. Напиши невеликий твір (12-17 речень) на тему "Мої враження від повісті М. Вінграновського "Сіроманець"

# data[].attributes.attachment_link.title
Твір на тему "Мої враження від повісті М. Вінграновського "Сіроманець""

# data[].attributes.body
Пригадай.

# data[].attributes.body
ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯ

Скласти уявний діалог з Миколкою або написати твір-мініатюру «Чи хотів би я мати такого друга, як Миколка?».

# data[].attributes.body
Дай відповіді на питання.

1)         Так про кого ж повість «Первінка» — про людей чи про тварин?

2)         Що ви дізналися нового з історії?

3)         Які поняття вам не зовсім зрозумілі?

4)         Чому мати доручила своєму малолітньому синові таку відповідальну й важку справу — купити корову і привести її з містечка в село?

5)         На Миколці, як і на багатьох інших людях був поганий одяг, дране саморобне взуття. А на узбіччі дороги лежало багато нечистого доброго одягу. Чому його не брали?

6)         Уявіть, що ви самі йдете вночі дорогою з базару додому (такою, якою ішов герой повісті). Опишіть свої почуття й переживання.

7)         Як ви думаєте, чи був родичем Миколчиній сім’ї дід Рятушняк? Як пояснити ставлення до хлопця Марії?

8)         Чому Собака пристав до хлопчика з коровою, хоч навкруги було багато їжі? Як він зреагував на появу Миколчиного батька, недивлячись на те, що ніколи його не бачив?

9)         Яку таємницю зберігав дід Рятушняк усю війну, сам, напевно, голодуючи?

10)       Як змінився настрій селян, жінок-удів, коли вони почали носити зерно?

11)       Прокоментуйте діалоги колгоспників із лейтенантом та генералом. Про що вони свідчать?

12)       За допомогою «усного малювання» покажіть, як селяни орали літаком.

# data[].attributes.body
Прочитай твір.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Микола добігав до райцентру. Околичні вулиці степового райцентру були без хат і дерев - купи цегли, та глини, та уламків.

Миколка біг далі.

На перехресті двох таких мертвих вулиць він зупинився; в який його бік тепер?

Почулася тупотнява, і знизу від ріки висунула голову сіра колона полонених німців.

Вели колону наші хлопці, майже хлопчики, з червоними зірками на сірих шапках, у куфайках, підперезаних брезентовими поясами.

Німецькі руки тягнулися від утоми аж до землі, а замість облич були самі лише очі - від страху.

Але Миколку цікавили не німці. Його цікавили наші. Сухим нервовим поглядом він придивлявся до кожного бій- ця в сірій шапці під червоною зіркою, сподіваючись зустріти кого треба.

Микола забіг колоні у хвіст, обігнув її і знову побіг під гору, але бажаного обличчя не було.

Колона завернула з райцентру в степ, звідки прибіг Миколка, а сам він тим часом, зітерши шапкою піт, побіг на хатки і землянки.

Біля однієї з таких хаток-ліплянок Миколка зупинився. Двоє дітей сиділо під стіною: дівчинка теребила в решеті кукурудзу, а хлопчик, більшенький, дер ту кукурудзу на дертці.

- Здрастуйте! - сказав їм Миколка.

Діти полохливо підняли на Миколку очі, помовчали, а потім дівчинка підхопила решето і щезла в ліплянці. Її братик-млинар, крекчучи, поніс за нею і дертку.

На порозі з'явилася жінка. Руки її по лікті були в глині.

- Тьотю, а де тут у вас базар?

- Хто?

- Базарі

- Я тобі дам базарі Ану, марш звідси! Тільки й дивляться, аби щось украсти! Ото на базар і йдіть, там вас таких тільки й ждуть.

Миколка кинувся тікати.

Перебіг одну вулицю, другу, лапнув себе за груди і став. Став - ні живий ні мертвий. Оглянувся туди-сюди: голо і порожньо навкруги, лише німецький танк обгорілий.

Миколка вискочив на гусеницю, потім на башту, заглянув у відкритий люк і поліз у танк.

Тут він сів і почав діставати з пазухи пачки перев'язаних грошей. Порахувавши пачку до пачки,- татова зарплата з фронту, - Миколка весело зітхнув: двісті тисяч, як є, - заховав гроші і вигулькнув із танка.

Вулицею проїжджав віз, запряжений парою ще добрих коней. На возі, накритому брезентом, сиділи в брезентових плащах двоє дядьків.

Миколка пропустив дядьків, щоб проїхали далі, потім зіскочив із танка і назирці потьопав за ними.

Їхали-бігли недовго: почувся людський гамір, і перед Миколкою відкрився базар.

Миколка обвів його очима і сказав:

- Ого, який великий! - Доторкнувся до пазухи з грішми і полетів униз, на базар,- шапка з голови мало не впала.

А на самому базарі так Миколка вже надивився. Білі свинки морські на руках у безногого дядька біленькими пнсочками витягують записочки із кошика: даси дядькові двадцять рублів, і за ці гроші біла свинка висмикне записочку, а в ній написано, що тобі має бути. Розгортаєш і читаєш:

"Вас ожидає казьонний дом. Але все закінчиться благополучно". Що за "казьонний дом", Миколка не знає, але добре, що "благополучно".

"Тепер поворожу на корову",- думає Миколка і дає дядькові ще двадцять. Миколку обступають закутані хустинами по самі очі тітки і разом з ним уголос по складах читають: "Нет в жізні сщастя".

- Нема, значить, тобі щастя, синочку, та й де воно візьметься при лихій годині,- каже якась тітка над вухом, а сама вже шелестить рублями до безногого дядька.

- Ну, раз нема, то нема,- каже Миколка і йде до перукарні, туди, де милять милом, точать бритви об паски і щетини під бритвами аж цвірінчать, так щетинам голитись не хочеться. І пахне духами, так пахне духами, що і не вилазив би із цієї теплої перукарні, а навіть жив би у ній і з ранку до вечора нюхав би цей золотий запах духів, якби не корова.

- А тобі чого, малий?

- Дядьку, капніть мені духами за шию, а я вам цілу десятку дам.

- Е, ні, десяткою тут не обійдешся.

- Ну, тоді за двадцятку!

- Спершу покажи, бо таких шелихвостів, як ти, вештається тут до чорта.

Миколка відвертається до стіни, дістає з пазухи червону тридцятку і каже:

- Гляньте, що не брешу.

- Тоді йди сюди, я тобі подушу на всі тридцять. От тут-то вже Миколка й злякався: викинув гроші на свинки, викине на духи, а корова?

- Ні, за двадцятку, і край, а десятку давайте здачі.

- Ти дивися який? Скільки ж це тобі?

- На цю осінь до школи...

- Тоді нагинай голову, і буде тобі за двадцятку. Перукар бере зеленого флакона і під регіт дядьків, що під стінами стоять в орденах та медалях, капає холодними духами Миколці на шию.

- Може, ще й під носом?

- Але за двадцятку,- швидко відказує Миколка і вже чує під носом райський запах. Він тягне його у себе, так що пахне аж у горлі і в серці пахне!

Тепер мерщій купувати корову та бігом додому, щоб мати понюхала, а з нею братик і сестричка, щоб знали і вони, які-то духи бувають на світі у перукарні на базарі.

Миколка прожогом вискакує з перукарні і стає: базар великий, людей багато, і де тих корів продають - невідомо. А тут ще духи розпахтілися, і вітер повіяв - пропали духи!

Миколка витягає з кишені вузлик, розв'язує, окрайчик хліба і цибулину кладе до кишені назад, а хустинкою міцно перев'язує шию.

Тепер уже, нарешті! Можна було б і запитати, де продають корів, але як ти його будеш питати, коли ти малий і коли в тебе за пазухою двісті тисяч грошей - ще довідаються та заберуть!

Старців - на кожному кроці: і сліпих, і так покалічених, усяких ворожбитів і циган, а таких, що нічого не продають і не купують,- роями ходять по базару, все може бути!

Миколка вщулює голову в плечі і, як горобець, впурхує поміж куфайок і шинелей, бушлатів, курток, зелених і рудих френчів, піджаків і, видихаючи з-під носа майже уже невловимий пахощ духів, сопе в базарній хвилі в сподіванні, що винесе вона його туди, куди йому треба, його жовті чуні і мамина куфайка обляпались грязюкою по самі вуха.

Нарешті натовп порідшав, і запах духів почав змішуватись із запахом прілої соломи. Миколка побачив корів.

Їх було небагато. Вони стояли в дальньому куті базару, де починались будівлі, і жували своє останнє винесене на базар сіно.

- Та ось де вони! - прошепотів Миколка і зупинився:

бодай винюхати останні рештки духів, аби не пропадали. Хустинку ж на шиї він затягнув ще тугіше і вже хотів було йти до корів, як раптом остовпів: біля крайньої корови, що стояла прив'язана до воза, двоє дядьків їли ковбасу.

Спочатку Миколка не повірив, але коли побачив, як один із них, той, що був у брезентовому плащі, запихає свого червоного носа у торбину і витягає з торбини ще одне кільце ковбаси,- у Миколки потекла під щоками слина, хоча він ніколи ковбаси і не їв, він тільки чув ковбасячий запах, коли їхнім селом проходили німці, чи італійці, чи хто там проходив іще: хіба їх усіх перелічиш ?

Не стало ні духів, ні корів, ні базару від запаху того кілечка!

Боком-боком Миколка почав обходити дядьків, щоб вийти їм у спину і стати проти вітру і так дивитися.

Дядьки ж тим часом не поспішали. Не чути було, про що вони говорили, але говорили вони довго, і той ковбасячий дядько у брезентовому плащі висмикував із-за халяви батога, цвьохкав ним у повітрі перед носом корови і знову їв ковбасу.

"От як виросту,- думав собі Миколка,- буду їсти ковбасу день і ніч, доки не наїмся і аж доки ці чуні не зношу, а як і зношу, то все одно, мабуть, не наїмся... Але нічого, нічого, не сьогодні-завтра прийде мій батько з війни, то все ще може бути, може, він прийде не з торбиною, а з повним мішком ковбаси, і медалей у нього буде на грудях дзеленчати більше, ніж у вас двох, узятих разом із вашою ковбасою!"

І Миколка вихопив із кишені окрайчик хліба з цибулиною, і не зводячи засльозених очей з дядьків, з'їв свій харч як на вогні.

В цю мить увесь базар підняв голови в небо.

Навіть дядьки перестали жувати і позадирали в небо напхаті ковбасою роти: низько над базаром шугонула трійка "яструбків". А за нею ще одна, потім - ще! Вони летіли дуже швидко: видно, когось мали виручати, бо фронт був десь недалеко, за Синюхою.

Миколка навіть помітив у кабіні льотчика - хлопця у шоломі, Миколці начебто здалося, що льотчик махнув йому крилом: мовляв, кому воювати, а кому... а кому корову купувати!

Миколка похолов: ось уже скільки часу він заглядає цим брезентовим дядькам у їхні ковбасячі роти, будь вони неладні, а корова?! А ще дванадцять кілометрів вести її степом додому. А мати ж хвора, не може злізти з печі і думає, де ж це він там на базарі і як.

Тим часом йшлося на післяобіддя, базар знелюднів, і корів лишилося іще менше, ніж було.

Миколка полічив - чотири корови.

Він підійшов поближче до однієї з них і, начебто нічого й нема, почав наслухати, скільки за неї правлять і скільки дають...

Трохи перегодя до корови підійшли якийсь чоловік із жінкою. Чоловік одразу почав обмацувати та м'яти коров'яче вим'я, боки, шию.

- І скільки ж дає ваша біленька? - запитав чоловік у власника корови.

- Так як на добру пашу, то до двох відер.

- А скільки ж ви за неї? - поспитала жінка.

- Та так, за чотириста - то можна було б і віддати...

Чотириста тисяч! - Миколка відчув, як його двісті тисяч за пазухою почали холодно ворушитись, як живі...

Лишилося три корови, І Миколка почалапав своїми жовтими чунями до них.

Але ті дві корови були продані, а третя стояла за возами така, що до неї ніхто і не підходив. Те, що вона була вся геть-чисто чорненька,- півбіди. Миколці навіть сподобалося, що вона вся чорненька і ріжки віночком. Але вона хиталася од вітру і світила ребрами, і вим'я під нею було як маленьке яблучко,- ну просто тобі і не корова, і не коза. Продавала, корову така сама й тіточка: на ній не було навіть куфайки, а лише сірий піджачок з рукавами по лікті та на ногах - одна чуня, а друга калоша, прив'язана до ноги кабелем. Ніс її посинів від березневого вітру, латана-перелатана хустина стовбурчилась на голові, як шпаківня. Під пахвою тіточка тримала віхоть торішньої трави, на лигач і хворостину.

Так вони і трусилися удвох з корівкою на спорожнілому базарі, на сірій землі під сірим небом.

Миколка обійшов корівку раз і вдруге і, оглянувшись, чи нема поблизу людей, швидко прошепотів:

- Тьотю, а скільки ви за неї просите, і так, щоб оддати? У тіточки текли з очей сльози, чи то від вітру, чи хто зна від чого. Не дивлячись на Миколку, дерким від застуди голосом вона проговорила:

- Віддаю за сто п'ятдесят...

- А вона хоч доїться?

- Доїться, три стакани дає на день, але при добрій паші...- Аж тепер тіточка повернула голову в Миколчин бік - хто ж це її все-таки питає?

Миколка стояв від тіточки по той бік корівки, так що вона Миколки не помітила і здивовано оглянулася навколо.

- Тьотю,- Миколка виступив із-за корівки,- мені ще далеко йти, то чи беріть свої гроші, бо не рано ж.

І не встигла тіточка надивуватись, як Миколка присів і до коліна червоними тридцятками відлічив усі сто п'ятдесят тисяч - кожні п'ятдесят тисяч мати .перев'язала йому мотузочком, так що три рази по п'ятдесят - і корова твоя! Ще й п'ятдесят у запасі!

- Нате!

- А звідки ж ти будеш, що тебе самого оце послали?

- Та я тут недалеко, із Кумарів, може, чули, дванадцять кілометрів, а мати хвора на печі та двоє малих, а батька чекаємо з дня на день із війни.

# data[].attributes.attachment_link.title
Первінка - Микола Вінграновський, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Микола добігав до райцентру. Околичні вулиці степового райцентру були без хат і дерев - купи цегли, та глини, та уламків. Миколка біг далі. На перехресті двох таких мертвих вулиць він зупинився; в який його бік тепер? Почулася тупотнява, і знизу від ріки висунула голову сіра колона полонених німців.

# data[].attributes.body
Урок позакласного читання. М. Вінограновський " Первінка"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Анастасія Рябикіна

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер до киги М.Вінграновського "Первінка"

# data[].attributes.body
Паспорт твору. Запиши в зошит.

# data[].attributes.body
Крок 7. Домашнє завдання: схарактеризуйте письмово образи Василя Чепіжного, Сашка та Андрійка.

# data[].attributes.body
Крок 6. План до твору.

# data[].attributes.body
Крок 5. Перевір себе: дай  усно відповіді на питання вікторини.
Питання вікторини за повістю М.Вінграновського “ Сіроманець”

1.     Що означає вислів “ їхати охляп” ?

2.     Як називається сумка для патронів?

3.     Що означає слово “мочарі”?

4.     Куди привезли зв`язаного Сіроманця?

5.     Що наснилося Сашкові, коли він визволив Сіроманця?

6.     Де вирішив заховатися Сіроманець після втечі?

7.     Чим Сіроманець задовольнив свій голод?

8.     Яка біда спідкала тварину взимку?

9.     Як вовк перехитрив ворон?

10. З чим довелося змагатися знесиленому вовку?

11. Хто знайшов Сіроманця?

12. Де жив Сіроманець після того, як потрапив під опіку сім`ї Андрійка Ляха?

13. Чим віддячив вовк своїм рятувальникам?

14. Що відчувалося у витті Сіроманця?

15. Що означає вислів “ хоч око виколи “?

16. Як називається підставка для обробки металів куванням?

17. Коли Сіроманець повернувся до місцевості,де жив Сашко?

18. Про що Сашко розказав Чепіжному?

19.  Чому Чепіжний не повірив Сашкові,коли той сказав,що не боїться вовка?

20. Які почуття викликала у вас картина зустрічі давніх друзів?

21. З якою метою Сашко з Сіроманцем пішли до Одеси?

22. Що найбільше тривожило хлопця?

23. Як подорожні уникали зустрічей з людьми?

24. Де Сашко і його друг сховалися від дощу?

25. Як Сіроманець захистив хлопця від непроханих гостей?

26. Як Сашко турбувався про свого друга,коли вони потрапили до Одеси?

27. Чиє ім`я носила клініка?

28. Як поводив себе вовк у великому місті?

29. Чому Сашкові не вдалося вилікувати вовка?

30. Чому Сіроманець,повернувшись до села, підійшов до хат своїх заклятих ворогів?

31. Завершіть прислів`я: «Скільки вовка не годуй…»

# data[].attributes.body
Крок 4. Завдання. Створення синонімічного ряду. Доберіть дієслова, синонімічні щодо поняття „творити добро”, й заповніть схему. Вона, як бачите, у вигляді сонечка, бо людське добро — як тепле сонячне проміння, без нього немає життя. Робити добро - це значить...

# data[].attributes.body
Крок 3. Завдання: випишіть у зошит слова, якии Сашко називає Сіроманця.

# data[].attributes.body
Крок № 2    Бесіда. Дай відповіді на питання.

· Чи легко любити людей?

· А природу?

· Хто піклується про вас?

· Турбуватися треба лише про рідних?

· Про кого дбаєте ви?

· Чи можна сказати, що любити інших — це жертвувати чимось власним?

· Чи легко бути добрим?

# data[].attributes.headline
Урок № 3. Тема. Микола Вінграновський. "Сіроманець". Доброта, вигадливість, рішучість Сашка, його здатність на самостійні вчинки, особливо у відстоюванні своєї позиції.

# data[].attributes.subject
Урок № 3. Тема. Микола Вінграновський. "Сіроманець". Доброта, вигадливість, рішучість Сашка, його здатність на самостійні вчинки, особливо у відстоюванні своєї позиції.

# data[].attributes.body
Крок 1. Запиши тему в зошит.

# data[].attributes.body
Крок 6.Перевір  себе, дай відповіді на питання тесту.

# data[].attributes.body
Домашнє завдання: переказувати твір, відповідати на питання за підручником. За бажанням можна намалювати ілюстрацію.

# data[].attributes.body
Крок 5. Прочитай або прослухай ІІ частину твору

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ВІР в Україну

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Вінграновський "Сіроманець" (Частина ІІ з ІІ)

# data[].attributes.attachment_link.description
Твір Миколи Вінграновського "Сіроманець" (Частина ІІ) шкільної програми 5 класу озвучив спеціально для проекту #Книги_що_говорять актор, ведучий радіо "Перець Фм" Олександр Шевчук за технічної підтримики студії звукозапису MuzVar. Оформив аудіо звукорежисер Юрій Гриценко (студія MuzVar). Підбір картинок для відео Ліна Середюк. Відеомонтування здійснив постійний волонтер проекту Андрій Студенок. Увага!

# data[].attributes.headline
Урок № 2.Микола Вінграновський. "Сіроманець".Гуманізм повісті". 

# data[].attributes.subject
Урок № 2.Микола Вінграновський. "Сіроманець".Гуманізм повісті". 

# data[].attributes.body
Крок 1. Перевір себе, дай відповіді на питання клоуз-тесту.

# data[].attributes.attachment_link.title
М. Вінграновський ”Сіроманець”

# data[].attributes.attachment_link.description
Українська література. 5 клас.

# data[].attributes.headline
Урок № 1. Прочитай чи прослухай І частину твору.

# data[].attributes.subject
Урок № 1. Прочитай чи прослухай І частину твору.

# data[].attributes.body
Крок 4.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
#Книгищоговорять Вір в Україну

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Вінграновський "Сіроманець" (Частина І із ІІ)

# data[].attributes.headline
Урок № 1. Знайомство з письменником

# data[].attributes.subject
Урок № 1. Знайомство з письменником

# data[].attributes.body
Крок 2. Переглянь документальний фільм про М. Вінграновського.

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Вінграновський I Пишемо історію

# data[].attributes.headline
Урок № 1.Словникова робота

# data[].attributes.subject
Урок № 1.Словникова робота

# data[].attributes.body
Крок 5. Ознайомся зі значенням незрозумілих слів.

# data[].attributes.headline
Урок № 2. Чому у творі згадується Єгипет?

# data[].attributes.subject
Урок № 2. Чому у творі згадується Єгипет?

# data[].attributes.body
Крок 3. Ознайомся з інформаційним повідомленням

# data[].attributes.headline
Урок №2. Академік Філатов

# data[].attributes.subject
Урок №2. Академік Філатов

# data[].attributes.body
Крок 4. Переглянь презентацію та дізнайся, хто такий Філатов.

# data[].attributes.headline
Урок № 1. Вовк-герой народних казок. Якими рисами народ наділив вовка?

# data[].attributes.subject
Урок № 1. Вовк-герой народних казок. Якими рисами народ наділив вовка?

# data[].attributes.body
Крок 3. Хто головний герой твору? Чому твір має таку назву?

# data[].attributes.headline
Урок № 2. Презентація до уроку

# data[].attributes.subject
Урок № 2. Презентація до уроку

# data[].attributes.body
Крок 2. Переглянь пезентацію. Розкажи, що знаєш про письменника.

# data[].attributes.headline
Урок № 1. Д. з.: відповідати на питання підручника , переказувати (усно). Додаткове завдання: переглянь фільм за мотивами твору

# data[].attributes.subject
Урок № 1. Д. з.: відповідати на питання підручника , переказувати (усно). Додаткове завдання: переглянь фільм за мотивами твору

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Оксана Панченко

# data[].attributes.attachment_link.title
М.Вінграновський "Сіроманець"

# data[].attributes.headline
Урок № 1. Микола Вінграновський. "Сіроманець" Захоплива історія про хлопчика і вовка як приклад гармонії людини і природи.

# data[].attributes.subject
Урок № 1. Микола Вінграновський. "Сіроманець" Захоплива історія про хлопчика і вовка як приклад гармонії людини і природи.

# data[].attributes.body
Крок 1. Запиши тему уроку в зошит.