# data[].attributes.attachment_link.title
HAN SOLO és a motivációelméletek I. rész - Külső-belső motiváció

# data[].attributes.body
Daniel H. Pink: Motiváció 3.0

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A pedagógiai pszichológia egyik alapvető kutatási területe a gyermek optimális fejlődésének vizsgálata. A gyermek fejlődését különböző szocializációs hatások alakítják, a gyermek személyiségét az őt körülvevő társas közeg formálja. A személyiségfejlődés, az egyéni boldogulás feltételeit Ryan és Deci öndeterminációs elmélete foglalja össze.

Ryan és Deci (2000) öndeterminációs elméletükben a belső erőforrások szerepét hangsúlyozzák a személyes fejlődésben és önirányításban. Az éhez hozzátartozik az, hogy az egyén számára érdekes tevékenységekkel foglalkozik, képességeit gyakorolja, tapasztalatait egységbe szervezi, önmagát egy szélesebb társas kontextus részeként látja. Az öndeterminációs elmélet azokat a pszichológiai folyamatokat teszi fókuszba, amelyek elősegítik az optimális emberi működést és a mentális egészséget.

Az embernek veleszületett hajlama van az önszervezésre és egy nagyobb társas struktúrához való szervezett kapcsolódásra, amelyek az alapvető pszichológiai szükségletek kielégülésével állnak összefüggésben. A társas környezet, amely lehetővé teszi ezeknek az alapszükségleteknek a kielégülését, elősegíti a személyes növekedést. Az öndeterminációs elmélet három alapszükségletet emel ki, mint az egészséges fejlődés meghatározóit: a kompetencia, autonómia és a valahova tartozás igényét (Ryan és Deci, 2000, 2002).

A kompetenciaigény az egyén hatékonyságára, a képességeinek kibontakoztatására és gyakorlására vonatkozik. A kompetenciaérzésre való törekvés sarkallja az egyént arra, hogy képességeinek megfelelő kihívásokat keressen, szinten tartsa és fejlessze képességeit a tevékenységek során.

Az autonómia igénye szerint az egyén arra törekszik, hogy a viselkedése összhangban legyen az énjével, a viselkedését a saját énjének a kifejeződéseként élje meg, és ha az eseményeket külső hatások is alakítják, akkor azokat megfelelően tudja értékelni, megmaradjon a kezdeményezőkészsége (Ryan és Deci, 2002).

A valahova tartozás szükséglete a másokhoz való kapcsolódásra, a másokkal való törődésre, a mások törődésének elfogadására vonatkozik, tulajdonképpen ez a kötődés igénye. A valahova tartozás más személyekhez és a közösségekhez való tartozást is egyaránt jelenti. A valakihez való kapcsolódás, az elfogadás érzete a lényeges, és nem a viselkedés eredménye (Ryan és Deci, 2000, 2002).

Az elmélet megfontolásait figyelembe véve az mondható, hogy a gyermek személyiségfejlődése akkor optimális, ha a társas környezet lehetővé teszi az alapvető szükségleteinek a kielégülését. A gyerekek veleszületetten kíváncsiak és érdeklődőek, az őket körülvevő, rájuk hatást gyakorló értékeket és tudást és integrálják, így megerősödik az intrinzik motivációjuk , ami elősegíti a fejlődésüket és a jóllétüket. A gyermek szocializációja akkor sikeres, ha mind a családi, mind az intézményi szocializáció ki tudja elégíteni a gyermek alapvető szükségleteit.

További információk az elméletről, link: http://www.selfdeterminationtheory.org/

# data[].attributes.attachment_link.description
A pedagógiai pszichológia egyik alapvető kutatási területe a gyermek optimális fejlődésének vizsgálata. A gyermek fejlődését különböző szocializációs hatások alakítják, a gyermek személyiségét az őt körülvevő társas közeg formálja. A személyiségfejlődés, az egyéni boldogulás feltételeit Ryan és Deci öndeterminációs elmélete foglalja össze. Ryan és Deci (2000) öndeterminációs elméletükben a belső erőforrások szerepét hangsúlyozzák a személyes fejlődésben és önirányításban.

# data[].attributes.body
Ryan, Deci

# data[].attributes.body
Intrinzik és extrinzik motiváció

# data[].attributes.body
1. Mócz Dóra - Az andragógia elmélete, története, társadalmi funkciói, gyakorlata

2. Durkó Mátyás - Az önnevelés és önművelés a személyiségfejlődésben

3. Thorndike E. L. - Adult learning

4. dr. Zrinszky László - A felnőttképzés  tudománya

5. Maróti Andor - A tanuló felnőtt

# data[].attributes.attachment_link.title
Szakmódszertan: A felnőttség ismérvei, a felnőtt tanuló

# data[].attributes.attachment_link.description
Az érettségi utáni szakképzések mindegyike rendszeres tanulást igényel, melyet a felnőtt embernek bele kell építenie a mindennapi életébe. A tanuló felnőttek kb. 70-75%-a a tanulást mindennapi életébe leginkább a hétvégi és ünnepnapokra ütemezi be, és akkor próbál meg több órán keresztül is a tananyaggal foglakozni.

# data[].attributes.attachment_link.title
Időskori tanulásról mindenkinek - Hallgatói munkák - Kaczor Anna: Ötven év felettiek nyelvtanulási motivációi és lehetőségei Magyarországon

# data[].attributes.attachment_link.description
Dolgozatomban elsőként ismertetni kívánom az elérhető szakirodalom feltáró, empirikus elemzése alapján a magyar nyelvoktatás és nyelvtanulás alapvető problémáit a közoktatásban és felnőttképzésben egyaránt, melyek az elmúlt évszázadban még mindig nem tudtak adaptálódni a külvilágból érkező hatásokra és elvárásokra.

# data[].attributes.attachment_link.title
A tanulás hatásai a felnőttek mentális jóllétére mért adatok alapján | Kispálné Horváth | Opus et Educatio

# data[].attributes.attachment_link.description
A tanulás hatásai a felnőttek mentális jóllétére mért adatok alapján

# data[].attributes.attachment_link.title
Bajusz Klára_A felnőttkori tanulás motivációi

# data[].attributes.attachment_link.description
Bajusz KláraA feln ttkori tanulás motivációi Feln ttkori tanulási képességek El adásomban két, a feln ttkori tanulással kapcsolatos ...

# data[].attributes.attachment_link.description
A szükséglet pszichológiai megfelelője a drive (ejtsd: drájv), amely angol szó és jelentése űzni, hajtani ill. hajtóerő. A drive a szükséglet nyomán kialakuló, belső késztetés, a viselkedés hajtóereje. A drive alapvető feladata a szervezet általános energetizálása, nem pedig annak irányítása, vagyis nem mutatja meg, hogy a szervezet mit csináljon az adott szükséglet kielégítése érdekében, csak az ehhez szükéséges hajtóerőt adja.

# data[].attributes.attachment_link.title
A tanulás értelmezése és funkciói | Oktatáskutató és Fejlesztő Intézet

# data[].attributes.attachment_link.description
A tanulás értelmezése mindenekelőtt azt szolgálja, hogy magyarázni próbáljuk azt, amit tanulásként - immár egész életünkön át, permanensen, a tanuló társadalomban - véghez viszünk, illetve azt, ami a társadalomban tanulásként immár meghatározóan működik, valamiképpen döntő része a társadalom működésének, és korunkban már elsőrendű hatással van a működésre, a társadalom alakulására.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. fejezet - tanulási egység: Az andragógia alapjai

Cél: A hallgató ismerje meg az andragógia fogalomrendszerét, az andragógia tudománytörténetét, a felnőttkor értelmezését, az életkori szakaszolás különböző elméleteit, elméletalkotóit.

Követelmény: Képes legyen az andragógia fogalomrendszerét szakszerűen alkalmazni.

Napjainkban az andragógia fogalomrendszerének több megfogalmazása ismeretes. A fogalomrendszerek áttekintésével határozottan tudjuk használni munkánk során és a hétköznapi életben is az andragógiával kapcsolatos definíciókat. Az andragógiával, a speciális andragógiával történő foglalkozáshoz elengedhetetlenül szükséges a tudománytörténet, továbbá azon elméletek ismerete, amely a felnőtt életkor jellemző meghatározóiról, szakaszolásairól szól. A következőkben az egyes elméletalkotókhoz kapcsolódva részletesen tárgyaljuk ezeket.

A speciális andragógia az andragógián belül azokkal a célcsoportokkal foglalkozik, melyek tagjai valamilyen szempontból speciális élethelyzetben vannak. A speciális andragógia fontos részterülete az andragógia tudományának, hiszen a speciális célcsoportokkal történő szakszerű foglalkozás elengedhetetlen a felnőttképzés illetve a munkaerő-piaci elhelyezkedés során.

A speciális andragógia célcsoportjai közé sorolhatjuk a következő személyeket:

Ezen célcsoportokat több oldalról közelíthetjük meg. A speciális andragógia célcsoportjait külön-külön, egy-egy fejezetben tárgyalva, az alábbi szempontok mentén fogjuk áttekinteni:

az adott fogalom meghatározása,

a célcsoport szociális, mentális jellemzői,

a tanulást befolyásoló tényezők,

a célcsoport általános- illetve munkaerő-piaci helyzete Magyarországon, az EU-ban,

a célcsoport helyzetét segítő intézkedések, jogi háttér.

a célcsoportot érő diszkrimináció lehetősége.

Az oktatócsomag nyolc témaköre mentén kerülnek bemutatásra az adott célcsoport jellemzői, illetve a speciális andragógiát megalapozó elméleti háttér. A következőkben, az első témakörben a speciális andragógiát megalapozó elméleti háttérrel foglalkozunk.

Az andragógia görög eredetű szó, az aner, androsz (jelentése: férfi) és az agógé (jelentése: vezetés) szavak összeillesztéséből származik, utólagos szóképzéssel létrejött fogalom. A felnőttnevelés tudománya, amely a felnőttnevelés társadalmi funkcióival, a felnőtt korosztály iskolai és iskolán kívüli képzésének cél- és feladatrendszerével, a felnőttek tanulásának-tanításának eszközeivel és módszereivel foglalkozik.

A nevelés neveléstudományi értelmezés szerint személyiségformálás és szocializálás, amely a személyiség egészét érintő, sokféle hatásrendszerű, magában foglalja az oktatást és képzést is. Ekként értelmezhető a felnőttnevelés is. A felnőttnevelés megfogalmazáson kívül az andragógia szinonimájaként van jelen a köztudatban a felnőttoktatás, felnőttképzés, amely lefedi mindazt, ami a felnőttek intézményes tanítása: művelése, nevelése, oktatása, képzése címén megvalósulhat. Továbbá az andragógia elmélet alapján az önnevelést, önképzést is magában foglalja.

A fogalom használatának neveléstudományi és köznapi használatú tradíciói egyaránt vannak.

Az andragógia terminust általában tehát háromféleképpen szokta használni a hazai szakirodalom: felnőttnevelés, felnőttoktatás illetve felnőttképzés. Az andragógia napjainkban az egész életen át tartó tanulást (life long learning) is magába foglalja. Mindhárom fogalmat meg lehet úgy határozni, hogy a másik kettőt magába foglalja, azonban ezen elnevezések takarhatnak értelmezésbeli különbségeket.

A fogalommeghatározás és a tudományterület elhelyezésével kapcsolatban több álláspont létezik. A legelfogadottabb álláspont Medinszkij, Pöggeler, Durkó nyomán a következő. Az egyetemes embernevelés tudománya az antropogógia, amelynek három altudományát különböztetjük meg:

Pedagógia (gyermeknevelés)

Andragógia (felnőttnevelés)

Geronto-andragógia vagy Gerontológia (időskori nevelés)

Az andragógia is szintetizáló tudományág, vagyis más tudományok eredményeit is hasznosítja. Legfontosabb segédtudományai közé lehet sorolni a pedagógiát, a pszichológiát, ami segít a felnőttek döntéseinek, motivációinak lelki aspektusait feltérképezni, és a szociológiát, ami a társadalmi csoportok működéséről ad hasznos információkat.

Az andragógia tudománytörténete

A felnőttoktatás történeti kezdete egészen a felvilágosodásig nyúlik vissza, ahol a társadalom egészének felemelése állt a felnőttoktatás centrumában. A felnőttoktatás központi célja a XIX. században megváltozik, hiszen ekkor már a gyerekek tanulásából származó hiányokat kívánta pótolni. Azon fiatalok és felnőttek tanításával kezdtek egyre tudatosabban foglalkozni, akiknek az alapfokú műveltségük kiegészítésre szorult. Ezért nem meglepő, hogy módszereit illetve tananyagát a pedagógiától kölcsönözte. A XX. századra válik egyértelművé, hogy a felnőttoktatásnak konkrét szükségleteket is ki kell elégítenie. Ez a fordulat magával hozta azt a változást is, hogy az andragógia kezdett önállósodni a pedagógiától.

Ennek következtében az andragógia fogalom képviselői azt a véleményt osztották, hogy a pedagógia kifejezést, amely gyermeknevelést jelent, nem alkalmas a felnőttek oktatására használni.

Az andragógia kifejezést Alexander Kapp, német középiskolai tanár alkotta meg 1833-ban a felnőttek képzésére. Tanári gyakorlata során egyaránt foglalkozott középiskolás korú diákokkal és felnőttekkel. Munkája alatt felfigyelt több metodikai különbségre, ezek jelölésére használta az andragógia kifejezést.

A fogalomhasználat 1921-ig háttérbe szorult, elfelejtődött. 1921-ben Eugen Rosenstock, a frankfurti munkásakadémia oktatója vezette be újra az andragógia kifejezést. Rosenstock úgy gondolta, hogy a felnőttneveléshez speciális tanárok, módszerek és elméletek szükségesek.

1951-ben Heinrich Hanselmann írta meg az első andragógiai témájú szakkönyvet Andragógia címmel. Hanselmann svájci pszichiáterként a neurotikus betegeknél reszocializációs értelemben használta a kifejezést.

Magyarországon az andragógia kifejezést Durkó Mátyás használta az 1960-as évektől kezdődően, mint ennek a tudományágnak első nagy hazai közvetítője. 1968-ban jelent meg A felnőttnevelés és népművelés című könyve. (Csoma, 2005.)

Az andragógia és a pedagógia között több lényeges különbséget fedezhetünk fel. A legalapvetőbb különbség az, hogy a pedagógia a 3 és15 éves kor közöttiek kötelező jellegű iskolarendszerű oktatásával foglalkozik, az andragógia központi eleme viszont a felnőttek iskolarendszerű illetve iskolarendszeren kívüli oktatása, ahol a részvétel már önkéntes alapú.

A felnőttkor értelmezése, az életkori szakaszolás elméletei

A felnőttkor értelmezése, elérésének meghatározása, felfogása nem egyértelmű, hiszen különböző kultúrák, korszakok, etnikumok, társadalmi rétegek gyakran másképp értelmezik a határvonalakat, kritériumokat. A felnőttség tulajdonképpen különböző jellegzetességek összessége. Ezen jellegzetességek a következő csoportokba sorolhatók:

Naptári életkor: az életévek számával mérjük. Itt lehet megemlíteni a szubjektív életkort, amely nem követi az idő múlását, gyakori, hogy egy fiatal idősebbnek, egy korosodó fiatalabbnak látszik, vagy próbál látszani.

Anatómiai, biokémiai és fiziológiai életkor: az életfolyamat-szakaszolás elsődleges alapja, jól megragadható mutatói vannak, mint például: a testi növekedés befejeződése, a nemi érettség.

Pszichikus életkor: a felnőtt pszichikumára vonatkozó jellemzők, amelyek a következők: dinamikus egyensúly, viszonylagos stabilitás.

Szociális életkor. Ennek az életkornak szembetűnő sajátosságai vannak:

„Tanulói státus" vége és helyfoglalás a társadalmi munkamegosztásban, kilépés a munkaerőpiacra, anyagi önállóság.

Családi pozíció megváltozása: családalapítás

Felnőtt állampolgári jogok és kötelességek: jogi értelemben vett nagykorúság.

Értékrendszer-jellemzők: morális vonások együttese alkotja a felnőtt-értékorientáció lényegét. Jellemzői: magasabb rendű motiváció, felelősségtudat önmagáért és másokért.

A fejlődéslélektan szerint az ember életének egyik szakasza a felnőttkor. A pszichológia álláspontja szerint az egyén különböző életszakaszokat él meg, és jut el a felnőttség kritériumaihoz. A fentebbi áttekintés alapján elmondható, hogy a felnőttkor már egy olyan szakasz, ami együtt jár ideális esetben a testi- szellemi érettséggel. A testi érettség alatt a testi fejlődés befejeződését értjük, illetve azt az állapotot, amikor a végleges testarányok és nemi érettség is kialakul. A szellemi érettség eléréséhez a következő kritériumok kapcsolódnak:

A felnőtt képes azoknak az elvárásoknak megfelelni, amelyeket vele szemben támaszt környezete,

családi állapota megváltozik, képes tartós párkapcsolat kialakítására, alkalmas a munkavégzésre,

stabil morális autonómiával, felelősségtudattal rendelkezik,

önálló véleményalkotásra képes, továbbá a számára fontos csoportokat megfontoltan választja meg.

A felnőttség kritériumával foglalkozó szakemberek abban egyetértenek, hogy a felnőtt nem befejezett lény, a felnőttség nem lezárt folyamat. (Bodnár, 2009.)

A felnőtté válás határvonalát általában az érettség elérésének fogalmával jelöljük.

Az egyén felnőtt létre való érettsége számos tényező függvénye. Ebből adódóan nagyszámú érettségelmélet jött létre. Ezek közül a következőkben néhányat áttekintünk.

G. W. Allport pszichológus a személyiségérettség kritériumait a következőképpen összegezte:

Az én érzésének kiterjesztése. ( új kapcsolataink, azonosulásaink, munkánk, kedvteléseink szervesen beépülnek én-érzésünkbe)

Meghitt viszony másokkal. (ragaszkodás, együttérzés, képesség bizalmas vagy távolságtartó viselkedésre a szituációtól függően)

Érzelmi biztonság. (önelfogadás, kiegyensúlyozottság, frusztrációtűrés)

Valósághű percepció. ( reális, valósághű észlelés)

Az én tárgyiasítása. (önismeret és humor, öniróniára való képesség)

Egységesítő életfilozófia. (elhivatottság, életcél, értékorientáció, fejlett lelkiismeret)

Franz Pöggeler - az andragógia kimagasló képviselője - szerint a felnőttség 6 fő mozzanata a következő:

testi, lelki és szellemi érettség

a teljes élet tapasztalata

az élet önálló alakítása, flexibilitás, nyitottság

nagykorúság, autonómia

személyi kötöttségtől való szabadság

formálhatóság, képezhetőség

A differenciális érettségelméletek közül D. E. Super nevéhez fűződik a pályaválasztási érettség fogalmának a felnőttélet teljes tartalmára való kiterjesztése.

Pályaválasztási-munkavállalási érettség szakaszai Super szerint a következők:

A felnőtt életkor szakaszolása

A felnőttkor szakaszolásával kapcsolatban is különböző elméletek születtek a történelem során. A szakirodalom megkülönböztet többek között évtizedes- ( Szolón, Bühler,Pöggeler, stb.) egy életkort középpontba állító (Servius Tullius), vagy hét évenkénti (Gessel spirálmodellje) szakaszoláselméletet.

Elsők között Szolón évtizedes szakaszolás elméletét érdemes áttekinteni. Az emberi felnőtt életet a következő szakaszokra osztotta fel:

20 - 30 életévig. A 20. életévvel véget ér a gyermekkor és elkezdődik az adolesszencia.

30 - 40 életévig. A 30. életévnél a fizikai érettség lehetővé teszi a házasságkötést, családalapítást.

40 - 50 életévig. A 40. életévben befejeződik az általában vett formálódás.

50. életév jelzi a gondolkodás és beszéd csúcspontjának kezdetét.

60 éves kortól az erő hanyatlása elkezdődik.

Andragógiai szempontból kiemelkedő fontosságú Charlotte Bühler szintén évtizedes szakaszoláselmélete az életkor-pszichológiai koncepciója szerint a következő:

2. évtized: az autonómia megszerzése

3. évtized: szubjektív önértékelés, nemi igények és identitás

30. életév körül: a társadalmi szerepek determinációja,

30. életév körül: önelhelyezés befejezése a munkában és a családban.

50. életév után: önkritika

60. életév után: személyes beteljesülés

80. életév: regresszió.

Franz Pöggeler elméletében a tapasztalatszerzés, képzés és a társas kapcsolatok együttesének szemlélése a meghatározó. Az egyes periódusok közötti fő különbségeket pedig a motiváció és az értékrend mentén különíti el. Az elmélet szakaszai (Zrinszky, 1995.):

Fiatal felnőtt (20-as évek)

Életközép felnőttje (30-45)

A határok megtapasztalásának periódusa. (45-55)

Öregség bölcsességben és teljességben.(55- )

A különböző elméletek alapján, illetve a különböző elméletek összeillesztésével négy nagyobb korszakot különböztethetünk meg a felnőttkoron belül.

A felnőttkor kezdete az ún. „fiatal felnőttkor", amelyet általában 20-40 életév közé szoktak helyezni, a személy új élethelyzetekkel találkozik, munkahelyet talál magának, párkapcsolatot épít ki, és napjainkban még több ebben a korban lévő ember természetesnek tartja a tanulást is. Ebben az életszakaszban terhelhető leginkább, s ekkor szereti leginkább a kihívásokat is.

A „középgeneráció" korszaka a 40-50 év közötti időintervallum. Ez általában a stabilitás időszaka. A felnőtt ekkor ér el a gondolkodási képességeinek csúcsára. E korra jellemző a szerepek sokfélesége, amelyek közül főként a munkahelyi és az otthoni szerepeknek kell megfelelni. A hosszantartó terhelés ebben az időszakban akár kiégéshez és stresszhez is vezethet.

Az „érett felnőttkor" alatt az 50-65 év közötti időszakot értik. Ezt az időszakot a válságok jellemzik. A munkahelyi karrier ekkor zömmel az elért pozíció megtartását jelenti, és már nem szívesen tanulnak, hiszen úgy gondolják, hogy nekik már felesleges, ha mégis tanulást választják, akkor ebben az időszakban már több idejük jut az ilyen jellegű tevékenységekre. A családi szerepek gyökeresen megváltoznak, szülői feladatok száma lecsökken. Viszont eközben a testi és a szellemi erejüknek hanyatlásaival is szembe kell nézniük.

Az „időskort" a 65 év felettiek élik meg, s ekkor többen a feleslegessé válás problémájával találják magukat szemben. Ez az életszakasz magával hozhatja a bölcsességet, de a lemondást, a célnélküliséget is. Az egyén érdeklődése főleg az őt érintő egészségügyi problémákat érinti. (Cole, 2001.)

A fenti elemzések alapján megállapíthatjuk az andragógia helyét a tudományok rendszerében. A felnőtt állapot különféle típusú jellegzetességek együttese. A naptári életkor a születéstől eltelt időszakot jelenti, a biokémiai, anatómiai, fiziológiai életkor a testi növekedés befejeződését és a nemi érettség kialakulását takarja, a pszichikus életkort a megszilárdult én-tudat, a viszonylagos stabilitás jellemzi, a szociális életkor a felnőttek „tanulói státuszának" végére utal, illetve arra a képességükre, hogy be tudnak lépni a munkaerő-piacra, így önállóságra is képesek, ami a családi állapot megváltozásával is együttjárhat. Tehát a felnőttkor már egy olyan szakasz, ami együtt jár ideális esetben a testi- szellemi érettséggel. A különböző elméletek alapján, illetve a különböző elméletek összeillesztésével négy nagyobb korszakot különböztethetünk meg a felnőttkoron belül.

Önellenőrző feladatok

1. Mi az andragógia definíciója?

2. Franz Pöggeler szerint melyek a felnőttséget meghatározó mozzanatok? (6 mozzanat)

3. Magyarországon ki volt az andragógia első jeles képviselője?

# data[].attributes.attachment_link.description
A következőkben a speciális andragógia különböző területeiben fogunk közösen elmélyedni. A speciális andragógia tantárgy ismereteket nyújt a tudást közvetítő felnőttoktatási intézményrendszer jellemzőiről, a speciális célcsoportokról és a velük való foglalkozás lehetőségeiről a felnőttképzésben. Kiemelten tárgyaljuk a korrekció, a támogatás szükségességét, különös tekintettel azokra a célcsoportokra, amelyek a speciális andragógia tárgykörébe tartoznak, illetve azokra, amelyeket diszkrimináció érhet a munkaerő-piacon.

# data[].attributes.body
Természetesen rengeteg értelmezési lehetőség és paradigma fellelhető, de ebben a cikkben nem a címben szereplő szavak definiálására szeretnénk fektetni a hangsúlyt, így csak 1-1 forrást alkalmazunk ezen fogalmak tisztázásához.