# data[].attributes.body
Senā Ēģipte bija civilizācija Ziemeļaustrumāfrikā, kas atradās Nīlas ielejā. Senās Ēģiptes civilizācija sekoja aizvēsturiskajai Ēģiptei un apvienojās ap 3100. gadu pirms mūsu ēras.

1. Valoda
Senā ēģiptiešu valoda tiek uzskatīta par afroāzijas valodu saimes atzaru, kas nozīmē, ka senēģiptiešu valodai ir līdzības ar akadiešu, arābu un ebreju valodu.

2. Reliģija
Senās Ēģiptes reliģija bija politeistiska. Dievi, kas apdzīvoja ierobežoto un galu galā ātri bojājošos kosmosu, bija dažādi pēc būtības un ietilpības.

3. Drēbes
Lielākā daļa apģērbu Senajā Ēģiptē tika izveidoti no baltas lina, jo tas tuksnesī lika cilvēkiem vēsumu.  Ēģiptes apģērbs bija piepildīts ar dažādām krāsām. Rotātas ar dārgakmeņiem un juvelierizstrādājumiem.

4. Māksla
Senās Ēģiptes mākslā ietilpst papirusa zīmējumi, fajansa, ziloņkaula darbi, arhitektūra, skulptūras, gleznas, rotaslietas u.c.
Piemēram, piramīda ir Ēģiptes slavenākā arhitektūra. Pirmā piramīda tika uzcelta 27. gs. p. m. ē. Trešās dinastijas laikā faraona Džosera apbedīšanai.

# data[].attributes.body
Senā Roma attiecas uz romiešu civilizāciju no Romas pilsētas dibināšanas 8. gs. p. m. ē. līdz Rietumromas impērijas sabrukumam mūsu ēras 5. gs.

1. Valoda
Latīņu valoda tika izmantota visā Romas impērijā, taču tā bija kopīga ar citām valodām un dialektiem, tostarp grieķu, oskānu un etrusku valodu.

2. Reliģija
Romas impērija galvenokārt bija politeistiska civilizācija, kas nozīmēja, ka cilvēki atzina un pielūdza vairākus dievus un dievietes.

3. Drēbes
Senie romieši valkāja divu veidu pamata apģērbu, tunikas un togas.  Tunikas bija neformāli un iekštelpu tērpi.
Togas bija oficiāli un āra kostīmi.
Abi bija no vērptas vilnas.

4. Māksla
Senās Romas māksla ietvēra arhitektūru, glezniecību, tēlniecību, mozaīkas darbus, u.c.
+Kas padarīja romiešu mākslu unikālu?
Figūras bija vairāk frontālas un dziļi izgrieztas.  Pietrūka plašās detaļas, plūstošās līnijas un stingras proporcijas.

# data[].attributes.body
Viduslaiki ilga aptuveni no 5. gadsimta beigām līdz 15. gadsimta beigām.

# data[].attributes.body
Eiropas vēstures periods no aptuveni 500. līdz 1400.–1500. gadiem.

1. Valoda
Tika runāts 3 galvenajās valodās- Franču, Angļu un Latīņu.
Protams, atkarībā no reģiona bija arī dažas citas valodas.

2. Reliģija
Lielākā daļa iedzīvotāju bija kristieši. Eiropā bija tikai katoļu baznīcas.

3. Drēbes
Vīrieši valkāja zeķes vai tunikas, bet sievietes valkāja garus halātus ar tunikām bez piedurknēm un ķemmiņām, lai segtu matus.
Ziemā valkāja aitādas apmetņus un vilnas cepures un dūraiņus, lai pasargātu no aukstuma un lietus.
Ādas zābaki tika pārklāti ar koka patēnu, lai kājas būtu sausas.

4. Māksla
Dažādi mākslas veidi ietvēra glezniecību, tēlniecību, metālapstrādes, gravējumu, vitrāžas un manuskriptus. Tomēr viduslaikos Eiropā galvenokārt māksla bija reliģiska māksla ar katoļu tēmām.

# data[].attributes.body
Renesanse ir Eiropas vēstures periods, kas iezīmē pāreju no viduslaikiem uz modernitāti un aptver 15. un 16. gadsimtu.

1. Valoda
Latīņu valoda Renesansē bija visuresoša un ikdienišķa valoda, ko plaši runāja, lasīja un rakstīja visā Eiropā.

2. Reliģija-kristietība

3. Drēbes
Renesanses modes raksturoja dekoratīvi uzplaukumi, piemēram, spalvas un mežģīnes.
Sieviešu kleitas bija pilnas un plūstošas, savukārt vīrieši parasti valkāja apģērbus ar uzpūstām piedurknēm un pieguļošu jostasvietu virs zeķbiksēm.
Vīrieši valkāja beretes un cepures, bet sievietes matos valkāja beretes, plīvurus vai vītnes.

4. Māksla
Renesanses mākslu raksturo pakāpeniska pāreja no viduslaiku abstraktajām formām uz 15. gadsimta reprezentācijas formām.
Piemēram, cilvēku figūras bieži tiek atveidotas dinamiskās pozās, parādot izteiksmi, izmantojot žestus un mijiedarbojoties viena ar otru.

# data[].attributes.body
1. Sabiedrības raksturojums-neierobežota monarha vara, kad valdnieks viens pats pieņem lēmumus un rīkojas saskaņā ar tiem.

1) Valsts: Francija, Spānija, Austrija, Zviedrija, Polija, u.c.

2) Sabiedrība:

Sabiedrība bija ļoti stratificēta ar stingru sociālo hierarhiju, kurā monarhs bija augšgalā, sekoja kārs un garīdzniecība, bet visa tauta bija apakšā.

Reliģija spēlēja nozīmīgu lomu sabiedrībā, un monarhi bieži bija cieši saistīti ar dominējošo reliģiju savā valstī.

Ekonomika galvenokārt bija lauksaimnieciska, ar lielāko daļu cilvēku, kas dzīvoja lauku teritorijās un strādāja kā zemnieki vai darba ņēmēji.

Sabiedrība kopumā bija autoritāra, ar mazu toleranci pret atšķirīgu viedokli vai opozīciju monarha varai.

3) Cilvēki: Absolūtisma laikmeta cilvēki bija pakļauti absolūtā monarha varai, kuram bija pilnīga kontrole pār valdību un sabiedrību.

Muižniecība- Viņi bieži dzīvoja grandiozos pilīs un muižās, bija pieejama labākā izglītība un veselības aprūpe un baudīja luksusa dzīvesveidu.

Zemākās klases (zemnieki un darbaļaudis, u.c.)- Viņi dzīvoja nabadzībā un cīnījās, lai sasniegtu savus mērķus. Viņi bieži strādāja ilgas stundas par ļoti mazu atalgojumu, un viņu dzīves bija pakļautas lordu un monarhijas kaprīzēm.

Reliģija- Monarhi bieži uzskatīja sevi par dievišķi ieceltiem valdniekiem, un Baznīca spēlēja svarīgu lomu viņu valdīšanas atbalstīšanā.

4) Politeisms/monoteisms/reliģija:

Politeisms- Hinduisms, tika praktizēta Indijā un citās Dienvidaustrumu Āzijas daļās.

Monoteisms:

+ Eiropā: kristietība;
+ Tuvajos Austrumos: islāms;
+ Judaisms- ebreji cīnījās ar būtisku vajāšanu daudzās Eiropas valstīs.

2. Intelektuālie sasniegumi
1) Zinātniskā revolūcija: Zinātnieki kā Galileo Galilei, Isaks Njūtons un Fransiss Bekons ievērojami veicināja astronomijas, fizikas un matemātikas jomas.

2) Izgaismošana: Domātāji kā Džons Loks, Volters un Žans-Žaks Ruso aizstāvēja saprāta, individuālās brīvības un sociālā līguma teorijas nozīmi.

3) Baroka māksla: Mākslinieki kā Miķelānģelo Merisi da Karavadžo, Džans Lorencs Bernīni un Pīters Paula Rubensa radīja vērienīgākās perioda darbus.

4) Literatūra: Viljams Šekspīrs, Migel de Servantes un Džons Miltons bija starp perioda ievērojamākajiem rakstniekiem.

5) Mūzika: Jāns Sebastians Bāhs, Džordžs Fridrihs Hēndels un Antonio Vivaldi bija starp ievērojamākajiem.

3. Mākslas jomas
1) Mākslas stili:

Baroks (17. gs.)- to raksturo ornāmentāla, dramatiska stila. Baroka māksla bieži vien bija ar pārspīlētu kustību, dziļām ēnām un intensīvām emocijām, un to izmantoja valdnieki, lai radītu sajūtu par bausli un lieliskumu.

+ Arhitektūra- Baroka arhitektūra bieži vien ietver smalkas līknes, dramatiskas formas un sarežģītus dekorus.
Piemēri: Versaļas pils Francijā; Svētā Pētera bazilika Romā, Itālijā.
+Tēlniecība: Baroka skulptūras raksturo smalki detaļas, plūstošas līnijas un dramatiskas pozas.
Piemēri: Gian Lorenzo Bernini "Svētās Terēzes ekstāze" un ''Dāvids''
+ Glezniecība:
Piemēri: "Svētā Mateja aicināšana" no Karavadžo; "Nakts sardze" no Rembranta.
+Teātris: Baroka teātris bija raksturīgs ar sarežģītām scenogrāfijām, krāšņām tērpiem un dramatiskiem gaismas efektiem. Baroka teātrī bieži bija izrādes, kas balstītas uz vēsturiskiem notikumiem vai reliģiskiem tēliem.
Piemēri: Žana Racīna "Fedra"; Viljama Šekspīra "Tempest".

Rokoko (vidusposmā 18. gadsimtā)-  bija smalkāks un dekoratīvāks stils. Rokoko mākslu raksturoja pasteļkrāsas, nesimetriskas formas un ornamenti, un to bieži vien izmantoja pils iekšpusē un izsmalcinātu dārzu projektēšanā.

+Arhitektūra: Tā ir raksturīga arhitektūras iekšpusē, ar uzsvaru uz telpu izveidi, kas ir komfortablas, aicinošas un vizuāli pievilcīgas.
Piemēri: Cvingera pils Vācijā; Vircburgas rezidence Vācijā.
+Tēlniecība: Rokoko tēlniecība izceļas ar tās sarežģītajiem un elegantiem dizainiem, kas ir izgatavoti no materiāliem, piemēram, marmora, bronzas un citiem metāliem.
Piemēri: "Kupīds" no Jean-Antoine Houdon; "Rokoko Kāzas" no Antonio Canova.
+Glezniecība: Rokoko glezniecības mākslinieki bieži izmantoja spilgtas krāsas un dekoratīvas formas, lai radītu darbus, kas bija pievilcīgi, viegli un romantiski.
Piemēri: Antoine Watteau "Embarquement pour Cythère"; François Boucher "La Toilette".
+Teātris: Rokoko teātrī uzmanība tika pievērsta dekoratīvajiem elementiem, piemēram, kostīmiem, skatuvei un apgaismojumam.
Piemēri: Molière "Tartufe" un "Skapjēna".

2) Klasikfisms (18. gadsimta beigās)- bija reakcija pret Rococo un Baroka pārspīlējumiem. Neoklasicisms guva iedvesmu no klasiskās grieķu un romiešu mākslas, un to raksturoja vienkāršība, skaidrība un racionalitāte. Neoklasicisms bieži tika izmantots, lai izpaustu Apgaismības vērtības, kas uzsvēra sapratni, zinātni un individuālo brīvību.

4. Raksturīgi simboli:
Kronjuvelierizstrādājumi: Monarhi bieži valkāja izsmalcinātas kronas un rotaslietas, kas izgatavotas no dārgmetāliem un dārgakmeņiem, lai simbolizētu savu bagātību un varu.

# data[].attributes.body
1. Sabiedrības raksturojums: Apgaismības laikmets bija kultūras un intelektuālās izaugsmes periods. Apgaismība tika raksturota ar uzsvaru uz saprātu un racionalitāti, tradicionālās varas institūciju jautājumu, ticību cilvēces progresam un zināšanu spēkam.

1) Valsts: Francija; Lielbritānija; Vācija; Itālija; Austrija

2) Sabiedrība un cilvēki: Šajā laikā notika daudz svarīgu attīstības virzienus filozofijā, zinātnē, politikā un mākslā, kas palīdzēja izveidot moderno Rietumu sabiedrību.

Uzmanība pievērsta saprātam un loģikai: Cilvēki noraida mītu un dogmu, un vietā tā sāka piemērot zinātniskās metodes visās zināšanu jomās.

Ticība progresam: Cilvēki bija optimistiski attiecībā uz nākotni un uzskatīja, ka cilvēce ir spējīga nepārtraukti attīstīties uz labākas pasaules virzieniem.

Uzsvērta individuālā brīvība un tiesības: Cilvēki aizstāvēja individuālās brīvības ideju, argumentējot, ka cilvēkiem vajadzētu būt brīviem domāt un rīkoties pēc saviem ieskatiem, ja vien viņi nekaitē citiem.

Autoritātes un tradīciju izpēte: Cilvēki izaicināja tradicionālās autoritātes formas, ieskaitot baznīcas un monarhijas varu.

3) Politeisms/monoteisms/reliģija

Politeisms (Hinduisms)- politeisms nebija būtisks viedoklis apgaismības laikmeta laikā, bet gan agrāko kultūras un reliģiskās tradīcijas relikts.

Monoteisms (kristietība, judaisms, islāms,utt.)- bija svarīgs viedoklis apgaismības laikmeta laikā, atspoguļojot perioda raksturīgo uzmanību pret saprātu, novērošanu un dabisko reliģiju, kas uzsvēra viena Dieva esamību.

2. Intelektuālie sasniegumi
1) Zinātniskie atklājumi:  Izaka Njūtona kustības likumi un gravitācijas teorija, Antuāna Lavuazjē darbs par skābekli un ķīmiskā revolūcija, un Karla Līnēja sistēma dzīvajiem organismiem.

2) Filozofija: Džona Loka, Immanuela Kanta un Žana-Žaka Ruso idejas par individuālo brīvību, demokrātiju un valdības lomu sabiedrībā lika pamatus mūsdienu liberālajām demokrātijām.

3) Literatūra: Rakstnieki, piemēram, Daniēls Defo, Džonatans Svifts un Voltērs, izmantoja romānu, lai sātīrētu sabiedrību un izpētītu filozofiskas idejas.

4) Māksla un arhitektūra: Apgaismība bija stila maiņas periods mākslā un arhitektūrā, ar pāreju no greznā un rotātā baroka stila uz vienkāršāku un eleganteru neoklasicisma stilu.

5) Izglītība: Šis periods noveda pie daudzu jaunu universitāšu dibināšanas un jaunu izglītības metodikas izstrādes.

3. Mākslas jomas
1) Mākslas stili:

Romantisms: Romantisma māksla rakstījās ar uzsvaru uz emocijām, individualismu un dabas pasauli.

+Arhitektūra: Romantisma arhitektūra bieži tika izmantota kā simbols, kas attēloja nacionālo identitāti.
Piemēri: Parlamenta ēka, Budapešta, Ungārija; Šveices Federālā pils.
+Tēlniecība: François Rude "Le départ des volontaires"; Jean-Baptiste Carpeaux "Ugādātāja".
+Glezniecība: romantisma gleznas ir raksturīgas ar savu izteiksmību, emocionālumu un dabas izpratni, kā arī ar savu interesi par mitoloģiju, folkloru un eksotiskām tēmām.
Piemēri:
+Teātris: Šo periodu raksturoja fokuss uz saprātu, zinātni un individualismu, un šīs tēmas tika atspoguļotas laikmetam raksturīgajā teātrī.
Piemēri: Moliēra komēdijas, piemēram, "Tartuffe" un "Misanthrope".

Reālisms: Reālisms bija stils, kas centās attēlot pasauli tādu, kāda tā patiesībā bija, bez idealizācijas vai izpušķošanas.

+Arhitektūra: Reālisma arhitektūra ir raksturīga ar tādu īpašību kā precīziem proporcijām, simetrijai un funkcionālismam.
Piemēri: Londonas Kristus baznīca; Parīzes Operas nams.
+Tēlniecība: Reālisma tēlniecība bija vērsta uz reālistisku cilvēka figūras atveidojumu, kā arī citu dzīvnieku un dabas elementu skulpturālu attēlojumu.
Piemēri: Auguste Rodinu, kas pazīstams ar saviem darbiem "Domātājs" un "Burvis"
+Glezniecība: Mākslinieki izmantoja dažādas tehnoloģijas, piemēram, optiskos trikus un ātrās fotogrāfijas izmantošanu, lai palīdzētu viņiem radīt dzīvīgākas un dabiskākas gleznas.
Piemēri: Édouard Manet, kura darbi ietver "Olimpia" un "Brokastis uz zāles".
+Teātris: Reālisma teātris galvenokārt bija vērsts uz to, lai radītu dzīvīgus un dabiskus teātra izrāžu attēlojumus, kas būtu līdzīgi ikdienas dzīves situācijām un notikumiem.
Piemēri: Henrik Ibsens "Luteras mājas kungs"; Émile Zola "Nana".

4. Raksturīgi simboli:
Lāpa bija uzgaismības, sapratnes un atziņu simbols, kas simbolizēja ideju, ka zināšanas nes gaismu tumšajā un nezinātības pilnajā pasaulē.

# data[].attributes.body
1. Sabiedrības raksturojums: 19. gadsimts bija laiks, kurā notika nozīmīgas pārmaiņas un transformācijas daudzās jomās, ieskaitot politiku, ekonomiku, zinātni, tehnoloģijas un kultūru.

2) Sabiedrība

Industrializācija: 19. gadsimtā sākās industriālā revolūcija, kas radīja ievērojamus pārmaiņu ražošanas un patēriņa veidos.

Politiskās revolūcijas: 19. gadsimtā notika vairākas politiskas revolūcijas. Šīs revolūcijas noveda pie jaunu valdību veidošanās un nacionālisma un demokrātijas pieauguma.

Imperiālisms: Eiropas lielvalstis sāka paplašināt savus impērijus 19. gadsimtā. Tas noveda pie daudzu pasaules daļu kolonizācijas un resursu un cilvēku izmantošanas.

2) Cilvēki

Cilvēki 19. gadsimtā bija dažādi un atšķirīgi, ar dažādiem fona apstākļiem, ticībām un pieredzēm, atkarībā no faktoriem, piemēram, ģeogrāfijas, sociālekonomiskās klases un kultūras.

3) Reliģija

Eiropā un Amerikā: kristietība

Citās valstīs: jūdaisms, islāms, budisms, hinduisms

2. Intelektuālie sasniegumi
1) Mākslas un kultūras kustības: 19. gadsimtā parādījās vairākas mākslas un kultūras kustības, ieskaitot romantismu, reālismu, impresionismu un modernismu.

2) Zinātniskie sasniegumi: 19. gadsimts bija liela zinātniskā progresa laiks, ar sasniegumiem fizikā, ķīmijā, bioloģijā un medicīnā.

3) Elektromagnētisms: 19. gadsimta sākumā Mihails Faradejs un Džeimss Klerks Maksvels izstrādāja elektromagnētisma teoriju.

4) Rūpniecības revolūcija: Rūpniecības revolūcija mainīja cilvēku dzīves un darbības veidu un noveda pie daudzu jaunu tehnoloģiju attīstības.

3. Mākslas jomas
1) Impresionisms: Impresionisma mākslinieki bieži gleznoja ārā, un to darbus raksturoja brīvas sukas zīmes un fokuss uz gaismas un atmosfēras efektu uztveršanu.

Arhitektūra: Eifeļa tornis, Kristāla pils, Tadžmahals, u.c.

Tēlniecība: "Mazais dejotājs četrpadsmit gadu vecumā", "Staigājošais cilvēks", u.c.

Glezniecība: "Ūdensrozes" un "Impresija. Saullēkts" no Kloda Monē, u.c.

Teātris: "Otrās māsas" no Antona Čechova, "Tramvajs 'Vēlme' " no Tenesija Viljamsa, "Jūlijas jaunkundze" u.c.

2) Post-impresionisms: šī kustība bija izteiktāka un individuālistiskāka stila iezīme nekā Impresionismam.

Arhitektūra: Casa Batlló, Barselonā, Spānijā, Stokleta pils, Briselē, Beļģijā, u.c.

Tēlniecība: Ogista Rodēna "Skūpsts" un ''Domātāji'', u.c.

Glezniecība: "Zvaigžņu nakts" no Vincenta van Goga, Pola Sezana "Kāršu spēlētāji", u.c.

Teātris: Morisa Mēterlinka "Zilais putns",  Antona Čehova "Ķiršu dārzs", u.c.

3) Simbolisms: simbolisma darbus raksturoja spēcīga krāsu lietošana un fokuss uz emocionālajiem un garīgajiem mākslas aspektiem.

Arhitektūra: Gotiskā katedrāle

Tēlniecība: Ogista Rodēna "Elles vārti".

Glezniecība: Edvarda Munka "Kliedziens".

Teātris: Strindberga "Sapņu luga".

4. Raksturīgi simboli

Industrializācija: 19. gadsimtu raksturoja industrializācijas uzplaukums, kas pārveidoja sabiedrību, radot jaunas tehnoloģijas, rūpnīcas un transporta veidus. Tas noveda pie pilsētu augšanas un pārejas no lauksaimniecības uz pilsētu sabiedrībām.

# data[].attributes.headline
Modernisms (19. gadsimta beigās līdz 20. gadsimta vidum)

# data[].attributes.subject
Modernisms (19. gadsimta beigās līdz 20. gadsimta vidum)

# data[].attributes.body
1. Sabiedrības raskturojums

Modernisma laika sabiedrību raksturo kā periodu, kurā notika būtiskas pārmaiņas gan kultūrā, gan sabiedrībā. Šis periods parasti tiek saistīts ar 19. un 20. gadsimta pirmo pusi, bet arī vēlāki laiki ir piedzīvojuši modernisma iezīmju izpausmes.

1) Sabiedrības

Modernisma laikmetam bija raksturīgas arī būtiskas politiskas pārmaiņas, tostarp Pirmais un Otrais pasaules karš. Šie kari pamatīgi ietekmēja sabiedrību, izraisot būtiskas izmaiņas politikā, ekonomikā un kultūrā.

Strauja industrializācija un urbanizācija 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā pārveidoja pilsētas un sabiedrību kopumā. Cilvēki pārcēlās no laukiem uz pilsētām, un kļuva arvien izplatītākas jaunas darba formas, piemēram, rūpnīcas darbs.

2) Cilvēki

Modernisma laikmeta cilvēkiem bija raksturīgs eksperimentēšanas gars, inovācijas un vēlme pārkāpt robežas un apstrīdēt konvencijas.

Modernistus raksturoja individuālisma izjūta un tieksme pēc personiskās brīvības.

Modernisti izmantoja eksperimentēšanu, abstrakciju un inovācijas, savos darbos bieži iekļaujot jaunas tehnoloģijas un materiālus.

3) Reliģīja

Modernisma laikā bija daudz reliģisko cilvēku un grupu, kas zināmā mērā sasniedza sava pastāvēšanas augstums, ieskaitot jaunu reliģisku kustību rašanos, piemēram, Kristīgo zinātni, spiritismu un teozofiju.

2. Intelektuālie sasniegumi
1) Literatūrā- par vienu no nozīmīgākajiem modernisma priekštečiem tiek uzskatīts franču dzejnieks Šarls Bodlērs(1821-1867), kas šokēja sava laika lasītājus, savos darbos aplūkojot ar cilvēka seksualitāti saistītas tēmas, koncentrējoties arī uz nāvi, iznīcību, ļauno, noslēpumaino.

2) Filozofijā domātāji kā Frīdrihs Niče, Martīns Heidegers un Žans-Pols Sartrs izstrādāja jaunas eksistenciālas un fenomenoloģiskas pieejas, lai saprastu cilvēka stāvokli.

3) Mākslā- modernisms ir jēdziens, kas tiek lietots, lai apzīmētu dažādus jaunus virzienus, tendences un strāvojumus pasaules mākslā, arhitektūrā, mūzikā, literatūrā 19. gadsimta nogalē un 20. gadsimta pirmajāpusē, ko vieno tradīcijas izaicināšana vai noliegšana, dažādi stila un formas eksperimenti, jaunu stilu attīstīšana, subjektīvisms, individuālisms un nereti arī elitārisms.

4) Zinātnē modernisma laikmetā tika panākti būtiski sasniegumi fizikā, ķīmijā un bioloģijā, ieskaitot relativitātes teorijas izstrādi Albera Einšteina un penicilīna atklāšanu Aleksandrs Flemings.

3. Mākslas jomas
1) Kubisms: radies 20.gadsimta sākumā, bija pirmais no protestējošiem virzieniem, kas izmantoja deformāciju, lai radītu formu. Trīsdimensionālu kubveida elementu parādīšanās gleznās deva virziena nosaukumu. Kubisms akcentē ģeometriskās formas un fragmentāciju, lai radītu jaunu pasaules uztveres veidu. Tā aizsācēji - Žoržs Braks un Pablo Pikaso.

Arhitektūra: Lekorbizjē Francijā

Tēlniecība: Aleksandra Arčipenko "Sievietes galva"

Glezniecība: Žorža Braka ''Sieviete ar ģitāru''

2) Ekspresionisms: Ekspresionisms kā virziens konstatējams 20.gs. sākumā. Ekspresionisti attēloja dažādas izjūtas, kas valdīja sabiedrībā - šausmas, bailes, neglīto. Šis mākslas stils raksturo formas un krāsu izkropļojumu, lai izceltu intensīvas emocijas vai nodotu personisku redzējumu par realitāti.

Arhitektūra: Einšteina tornis, Potsdamā, Vācijā

Tēlniecība: Georga Kolbe  "Dejotājs"

Glezniecība: Edvarda Munks ''Kliedziens''

Teātris: Spoku sonāte

3) Futurisms: nosaukums tulkojumā no latīņu valodas futurum nozīmē nākotne. Šis mākslas virziens izveidojās Itālijā 20.gs.sākumā. Futūrisma pamatā bija ideja, ka vecā pasaule ir noliedzama un tās vietā jārada jauna, kurā valdītu tehnika, ātrums un revolūcija.

Arhitektūra: Futūristiskā māja, Komo, Itālijā

Tēlniecība: Luidži Russolo "Laika troksnis"

Glezniecība: Umberto Bočoni "Pilsēta paceļas"

Teātris: Vladimira Majakovska "Noslēpumainā bufete"

4) Sirreālisms: Tēlotājmākslā sirreālisms attīstījās divos virzienos - 1) abstraktais sirreālisms (izmantoja kubisma un abstrakcionisma līdzekļus) un 2) figurālais sirreālisms ("sapņu idille apvienojās ar vispretīgāko reālo lietu atveidojumiem, vistiešākais naturālisms - ar fantastiskām, nereālām būtnēm iluzionistiski veidotā telpā")

Arhitektūra: Sagrada Familia, Barselonā.

Tēlniecība: Salvadora Dalī "Atmiņas noturība"

Glezniecība: Salvadora Dalī  ''Ziloņi''

Teātris: Žana Ženē "Kalpones"

5) Dadaisms: Dadaisms radās 1916.gadā Šveicē mākslinieku emigrantu aprindās un eksistēja un šokēja sabiedrību līdz 1922.gadam. Dadaisti centās novest līdz absurdam visas estētiskās vērtības, vērsās pret sabiedrības likumiem, morāli, reliģiju, ētiku.

Arhitektūra: Georga Muche ''Haus am Horn''

Tēlniecība: Mereta Openheima "Objekts (Le Déjeuner en fourrure)"

Glezniecība: Marsela Dišāna "Strūklaka"

Teātris: Tristana Cara "Gāzes sirds".

6) Abstraktais mākslas stils- abstrakcionismam ir dažādi novirzieni, kas izveidojas jau 20. gadsimta sākumā. Abstrakcionisms tiek uzsvērts līniju, krāsu, toņu nozīme, tās būtība - neatkarība no darba līdzības ar apkārtējo pasauli.

Arhitektūra: Gugenheima muzejs Bilbao, Spānijā,

Tēlniecība: Konstantīna Brancusi "Putns kosmosā"

Glezniecība: Elsvorta Kellija "Melns, balts un pelēks"

4. Raksturīgi simboli

Pasaules kari- modernisma laika posma ikoniskākie notikumi bija divi pasaules kari. Lai gan šie divi kari notika divos dažādos periodos, tie abi mainīja pasauli dažādos veidos. Bija, protams, zaudējumi, bet arī sasniegumi dažādos aspektos (industriālismā, tehnoloģijā u.c)
Māksla- māksla simbolizē modernisma laikmetu, jo no mākslas darbiem bija redzama pasaules attīstība.