# data[].attributes.body
Sa se numere cate valori sunt pare/impare.

# data[].attributes.body
Sa se stabileasca daca o valoare X se regaseste in vector sau nu.

# data[].attributes.body
Sa se adauge un nou element X la sfarsitul vectorului.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Se citește un vector cu n elemente, numere naturale. Să se afișeze elementele cu indici pari în ordinea crescătoare a indicilor, iar elementele cu indici impari în ordinea descrescătoare a indicilor.

Programul citește de la tastatură numărul n, iar apoi n numere naturale, reprezentând elementele vectorului.

Programul afișează pe prima linie a ecranului elementele cu indici pari, în ordinea crescătoare a indicilor, separate prin exact un spațiu, iar e linia următoare elementele cu indici impari, în ordinea descrescătoare a indicilor, separate prin exact un spațiu.

elementele vectorului vor fi mai mici decât 1000

numerotarea indicilor începe de la 1

Intrare
5
7 9 2 6 8
Ieșire
9 6
8 2 7

# data[].attributes.attachment_link.description
Se citește un vector cu n elemente, numere naturale. Să se afișeze elementele cu indici pari în ordinea crescătoare a indicilor, iar elementele cu indici impari în ordinea descrescătoare a indicilor. Programul citește de la tastatură numărul n, iar apoi n numere naturale, reprezentând elementele vectorului.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Se dă un vector cu n numere naturale. Să se determine câte dintre perechile de elemente egal depărtate de capetele vectorului sunt prime între ele.

Programul citește de la tastatură numărul n, iar apoi n numere naturale, separate prin spaţii, reprezentând elementele vectorului.

Programul afișează pe ecran numărul C, reprezentând valoarea cerută.

elementele vectorului vor fi cuprinse între 0 și 1000

Intrare
6
50 18 15 28 35 40
Ieșire
2

Perechile de elemente prime între ele sunt: (18, 35) și (15, 28).

# data[].attributes.attachment_link.description
Se dă un vector cu n numere naturale. Să se determine câte dintre perechile de elemente egal depărtate de capetele vectorului sunt prime între ele. Programul citește de la tastatură numărul n, iar apoi n numere naturale, separate prin spaţii, reprezentând elementele vectorului. Programul afișează pe ecran numărul C, reprezentând valoarea cerută.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Se dă un vector cu n elemente numere naturale. Să se șteargă din vector toate elementele care sunt numere prime.

Programul citește de la tastatură numărul n, iar apoi n numere naturale, separate prin spaţii, reprezentând elementele vectorul.

Programul afișează pe ecran, separate prin spații, elementele vectorului obținut prin ștergerea elementelor prime.

Intrare
5
7 8 9 17 1
Ieșire
8 9 1

# data[].attributes.attachment_link.description
Se dă un vector cu n elemente numere naturale. Să se șteargă din vector toate elementele care sunt numere prime. Programul citește de la tastatură numărul n, iar apoi n numere naturale, separate prin spaţii, reprezentând elementele vectorul. Programul afișează pe ecran, separate prin spații, elementele vectorului obținut prin ștergerea elementelor prime.

# data[].attributes.body
Un tablou este o colecție de date de același tip, stocat în memorie într-o zonă continuă. Fiecare dată din colecție, numită element al tabloului poate fi folosită ca variabilă oarecare de tipul precizat, fiind identificat printr-o operație numită indexare.

# data[].attributes.body
Un tablou unidimensional se declară în C++ astfel:
tipDeBază denumire[Dimensiune];
de exemplu: int X[10];

# data[].attributes.body
Elementele tablourilor pot avea unul sau mai mulți indici. Astfel, tablourile pot fi:
● unidimensionale, numite și vectori – fiecare element are un indice
● bidimensionale, numite și matrice – fiecare element are doi indici
● multidimensionale – fiecare element are trei sau mai mulți indici.

# data[].attributes.body
Referirea unui element se face prin operatorul de indexare, [], care are prioritate maximă. De exemplu: X[0], X[5], X[i]

# data[].attributes.body
La declararea unui tablou unidimensional se precizează o dimensiune pentru acesta. Aceasta reprezintă o dimensiune fizică a tabloului – numărul maxim de elemente pe care le-ar putea avea acesta, conform restricțiilor problemei.

# data[].attributes.body
Este, deci, necesar ca în program să avem o variabilă – de regulă se notează n, care să reprezinte dimensiunea logică a tabloului – numărul de elemente ale tabloului care la un moment dat sunt utilizate în program.

# data[].attributes.body
“Se citește un vector cu n elemente, numere …. Să se …..”

# data[].attributes.body
Parcurgerea unui tablou reprezintă referirea fiecărui element al tabloului, într-o anumită ordine.

# data[].attributes.body
Următorul exemplu declară un tablou cu 100 de elemente și memorează în primele n elemente ale tabloului valoarea 1. După cum știm deja, n (citit de la tastatura) trebuie să respecte relația n<=100. În caz contrar, comportamentul programului devine impredictibil – foarte probabil execuția sa va fi oprită de sistemul de operare.

# data[].attributes.body
De regulă, parcurgerea tabloului se face în ordinea crescătoare a indicelor, de la 0 la n-1. Făcând o analogie cu axa numerelor, putem spune că parcurgerea se face de la stânga spre dreapta.

# data[].attributes.body
Tabloul poate fi parcurs și de la dreapta la stânga, adică în ordinea descrescătoare a indicilor, de la n-1 la 0:

# data[].attributes.body
Spre deosebire de citire, afișarea unui tablou cu ajutorul operatorului de inserție << nu duce la eroare de sintaxă, însă nu se vor afișa elementele tabloului, ci o adresă (de exemplu 0x7ffc9711bcd0), reprezentând adresa primului element al tabloului. Elementele tabloului se pot afișa prin parcurgere, în ordinea dorită:

# data[].attributes.body
Instrucțiunea de mai sus duce de regulă la eroare de sintaxă. În schimb, se pot citi elementele tabloului, în ordine, cu ajutorul parcurgerii:

# data[].attributes.body
A va avea patru elemente, cu valorile A[0] = 10, A[1] = 20, A[2] = 30, A[3] = 40.

B va avea zece elemente; primele patru vor avea valorile B[0] = 10, B[1] = 20, B[2] = 30, B[3] = 40, celelalte vor avea valoarea 0!!!

C va avea zece elemente. Toate vor avea valoarea 0!!!

# data[].attributes.body
Atenție!
În declarația int A[10]={1}; numai A[0] primește valoarea 1, celelalte elemente fiind egale cu 0!!

# data[].attributes.attachment_caption
Tablourile pot fi inițializate în modul prezentat mai sus, numai la declarare. Această secvență este greșită sintactic.