# data[].attributes.headline
дерево зелене

# data[].attributes.body
дерево зелене

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
крутіше дерево

# data[].attributes.body
крутіше дерево

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження (3)

# data[].attributes.headline
осінє дерево

# data[].attributes.body
осінє дерево

# data[].attributes.body
верба

# data[].attributes.body
3 дерева

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження (2)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Огородный Эксперт

# data[].attributes.attachment_link.title
Японский метод выращивания огурцов

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Єгипет
араб. جمهورية مصر العربية‎
(Джумхуріят Міср аль-Арабійя)
копт. Ⲭⲏⲙⲓ

Гімн: Батьківщина, Батьківщина, Батьківщина

Столиця

Каїр

Найбільше місто

Каїр

Офіційні мови

Арабська

Форма правління

Змішана республіка

Президент
Віце-президент
Прем'єр-міністр
Абдель Фаттах Ас-Сісі

Незалежність (від Британської імперії)

28 лютого 1922

- Перша династія

бл. 3150 до н. е.

- Оголошена республіка

18 червня, 1953

Площа

- Загалом

1 001 450 км² ( 30-е)

- Внутр. води

0,6 % %

Населення

- оцінка 2020

102 333 440 ( 14)

- перепис 1996

59,312,914

- Густота

90 чол./км²

ВВП (ПКС)

2017 р., оцінка

- Повний

1,204 трлн. $[1] ( 23)

- На душу населення

13 345 ( 94)

ВВП (ном.)

2017 рік, оцінка

- Повний

945 400;млрд. $ ( 39)

- На душу населення

2 550 $ (?)

ІЛР (2019)

0,691 середній' ({{{HDI_category}}}) ( 111)

Валюта

Єгипетський фунт (EGP)

Часовий пояс

EEST ( UTC+2)

Коди ISO 3166

EGY

Домен

.eg

Телефонний код

+20

Єги́пет ( араб. مصر‎ Міср [misˤɾ], масрі مصر‎ Маср [ˈmɑsˤɾ], копт. Ⲭⲏⲙⲓ [kʰēmi]), офіційна назва Ара́бська Респу́бліка Єги́пет ( араб. جمهورية مصر العربية‎ Джумхуріят Міср аль-Арабійя, масрі جمهورية مصر العربية‎ Гумхурія Маср иль-Арабійя) - трансконтинентальна держава, що охоплює північно-східний кут Африки та південно-західний кут Азії з'єднані сухопутним мостом, утвореним Синайським півостровом. Єгипет - середземноморська країна, що межує з сектором Гази ( Палестина) та Ізраїлем на північному сході, Акабською затокою та Червоним морем на сході, Суданом на півдні та Лівією на заході. Через Акабську затоку лежить Йорданія, через Червоне море лежить Саудівська Аравія, а через Середземномор'я знаходяться Греція, Туреччина та Кіпр, хоча жодна з цих країн не розділяє сухопутний кордон з Єгиптом.

Єгипет має одну з найдавніших історій у світі, яка датується ще VI- IV тисячоліттями до нашої ери. Вважаючись колискою цивілізації, Стародавній Єгипет був одним із перших центрів ранньої писемності, сільського господарства, урбанізації, організованої релігії та центрального уряду. Знакові пам'ятки, такі як Некрополь Гізи та Великий Сфінкс, а також руїни Мемфіса, Фіви, Карнакський храм та Долини Царів, відображають цю спадщину і продовжують викликати значний інтерес з боку наукової спільноти та громадськості. Довга і багата культурна спадщина Єгипту є невід'ємною частиною його національної ідентичності, яка зазнавала і часто асимільовувала різноманітні іноземні впливи, включаючи грецький, перський, римський, арабський, османський турецький і нубійський. Єгипет був раннім і важливим центром християнства, але значною мірою був ісламізований у VII столітті і залишається переважно мусульманською країною, хоча зі значною християнською меншиною.

Іслам є офіційною релігією Єгипту, а арабська - його офіційною мовою. З понад 100 мільйонами жителів, Єгипет - найнаселеніша країна Північної Африки, Близького Сходу та Арабського світу, третя за чисельністю населення в Африці (після Нігерії та Ефіопії) та чотирнадцята за чисельністю населення у світі. Переважна більшість населення країни мешкає біля берегів річки Ніл, площею близько 40 000 км², де знаходиться орна земля. Великі райони пустелі Сахара, які складають більшу частину території Єгипту, малонаселені. Близько половини жителів Єгипту живуть у міських районах, більшість яких розповсюджена у густонаселених центрах великого Каїру, Александрії та інших великих міст дельти Нілу.

Єгипет вважається регіональною потугою в Північній Африці, на Близькому Сході та мусульманському світі, а також середньою потугою у світі. Маючи одну з найбільших та найдиверсифікованіших економік на Близькому Сході, яка, за деякими прогнозами, стане однією з найбільших у світі в XXI столітті, Єгипет має третю за величиною економіку Африки, 40-ту найбільшу економіку у світі за номінальним ВВП. Єгипет - член-засновник Організації Об'єднаних Націй, Руху неприєднання, Ліги арабських держав, Африканського союзу та Організації ісламського співробітництва

Українське слово "Єгипет" походить від давньогрецького слова "Айгюптос" / "Египтос" (Αἴγυπτος). Прикметник "айгиптіос" / "египтіос" (єгиптянин) був запозичений до коптської мови як "гиптіос", а звідти - до арабської як "кубті", з якого утворилося "кубт" ( араб. قبط qubṭ‎) - українське "копт".

Стародавні єгиптяни називали свою країну "Кемет" (𓆎𓅓𓏏𓊖, km.t) - тобто, "Чорноземна" або "Чорна". Ця назва походила від кольору родючих ґрунтів у нижньому басейні річки Ніл, основної життєдайної артерії Єгипту. Слово протиставлялося терміну "Дешрет" (dšṛt) - "Червонозем'я", що позначало піщану пустелю, місце смерті.

Після ісламського завоювання Єгипту країну стали називати арабською: "Міср" ( араб. مِصر‎, Miṣr, [mi̠sˤr], єгипетсько-арабська вимова: Меср, [mesˤɾ]). Початково у семітських мовах це слово означало "метрополію" або "місто", проте в арабський період змінилося на двозначне: "країна" або "окраїна". В класичній коранічній арабській, а також офіційній назві сучасного Єгипту це слово вимовляється як "Маср" ( єгип.-араб.:مَصر, Maṣr, [mɑsˤɾ]).

Єгипет займає площу 1 001 450 км² і є 30 країною у світі за територією. Це така ж сама за площею країна, як і всі Центрально Американські країни, разом узяті, і вдвічі більша, ніж Іспанія, та в чотири рази перевищує розміри Великої Британії.

Проте, у зв'язку з посушливим кліматом Єгипту (95 % країни вкрито пустелями), населення сконцентровано у вузькій долини Нілу і його дельти, та частково на узбережжі Червоного моря, Синаю й навколо Суецького каналу. Приблизно 95 % населення використовує лише близько 5,5 % від загальної земельної площі цієї країни.

У будові Нубійсько-Аравійського щита беруть участь три комплекси:

1 - архейсько-нижньопротерозойський, сланцево-гнейсовий та амфіболітовий;

2 - нижньосередньорифейський зеленосланцевий вулканогенно-осадовий;

3 - пізньорифейсько-вендський вулканогенно-осадовий.

Єгипет дуже бідна на опади територія земної кулі, адже на південь від Каїру, кількість опадів, взагалі, становить лише від 2 до 5 мм на рік (а в деяких районах бездощів'я триває по кілька років). Тільки дуже тонка смуга північного узбережжя країни отримує достатню кількість опадів і ця кількість може досягати 410 мм. Найбільш вологий та багатий дощами зимовий період - з жовтня по березень. У цей же період подекуди спостерігається випадання снігу, здебільшого в горах Синаю, а деякі з північних прибережних міст ( Дамієтти, Балтім, Сіді Бейррені і рідко в Александрії) піддаються морозам, які є частим явищем в основному для серединного Синаю і деяких місцин серединного Єгипту.

Майже вся країна підпадає під класифікацію тропічного-посушливого типу біома, єгипетську територію поділяють на 9 екорегіонів:

Середземноморська формація - невеликий анклав середземноморського лісу, розташований на захід від дельти Нілу.

Саванні луги, затоплені в дельті Нілу - в дельті і нижній течії Нілу,

Північна, степова Сахара - на півночі країни,

Пустелі і тропічні напівпустелі Червоного моря - на узбережжі Червоного моря і на Синайському півострові,

Гори і пустелі північної Аравії і Синаю - та інші гірські райони,

Червоне море і його узбережжя - прибережні пустелі на африканському узбережжі Червоного моря та саме узбережжя,

Пониззя Сахари, оази та інші водно-болотні угіддя пустелі Сахари,

Гірське скупчення - плато Тібесті та гори Увейнат на кордоні з Лівією і Суданом,

Сахара пустеля - всі іншій пустельні частини країни.

При Птолемеях Єгипет став головним постачальником хліба в елліністичному світі. У цей період флот Єгипту панував у Середземному морі. При правлінні цариці Клеопатри, останньої з династії Птолемеїв, Єгипет виявився втягнутим у політичну боротьбу з Римом. Після поразки флоту Єгипту при мисі Акцій в 31 до н. е. і самогубства Клеопатри був перетворений в римську провінцію (30 до н. е.).

Після розподілу Римської імперії в 395 р. н. е. Єгипет став провінцією Східної Римської імперії ( Візантії). Нащадками давніх єгиптян - коптами - була прийнята християнська релігія монофісітського штибу.

У 639-642 роках Єгипет був завойований арабами.

Незалежність від Британської імперії отримана в 1936. Президент генерал Негіб оголосив Єгипет республікою в 1953; у 1956 президент Нассер заявив про націоналізацію Суецького каналу, що викликало шестиденну війну з Ізраїлем, окупацію Синаю і сектора Гази. Переговори в Кемп Девіді з Ізраїлем призвели до виключення Єгипту з Ліги арабських держав. Президент Садат був убитий, його місце зайняв Хосні Мубарек у 1981. З лютого 1958 року по вересень 1961 року входив до складу Об'єднаної Арабської Республіки (федерації з Сирією). Після виходу Сирії з федерації упродовж 10 років зберігав колишню назву. У 1987 Єгипет був знову прийнятий у Лігу арабських держав, і поступово були відновлені дипломатичні відносини з арабськими країнами. У 1991 Єгипет брав участь у війні в Перській затоці на стороні США, відіграє головну роль у процесі мирного врегулювання на Середньому Сході.

У січні 1953 року, декретом РКР, була заборонена діяльність політичних партій, що функціонували в період конституційної монархії. Замість них була сформована єдина офіційно дозволена "Організація Визволення", нова влада наклала заборону на вільне висловлення опозиційних поглядів. Після оприлюднення в 1956 році тексту нової конституції РКР був розпущений, і в результаті плебісциту президентом Єгипту на шестирічний термін був обраний єдиний кандидат Гамаль Абдель Насер, якого підтримали 99,9 % виборців. У червні 1957 відбулися парламентські вибори, усі кандидати в депутати Національних Зборів повинні були отримати схвалення Національного союзу, нової організації, що прийшла в травні 1957 року на зміну "Організації визволення", політичним супротивникам режиму було відмовлено у праві брати участь у виборах.

Сучасна політична система Єгипту багато в чому є витвором Гамаля Абдель Насера, котрий у силу тодішніх світових політичних тенденцій та впливів прийняв у країні доктрину "арабського соціалізму". Влітку 1962 року в Каїрі відбувся Національний конгрес народних сил, який прийняв "Хартію національних дій". У жовтні 1962 був виданий декрет про створення єдиної в країні масової політичної організації - Арабського соціалістичного союзу ( АСС), до функцій якого належала координація дій на втілення в життя програми "арабського соціалізму", до 1976 року АСС зоставався єдиною легальною політичною партією Єгипту. Але по смерті Насера, його доктрина влади зазнала змін внаслідок діяльності Анвара Садата, який у 1970 році обійняв посади президента країни і голови АСС. 15 травня 1971 року Садат консолідував владу в рамках так званої "виправленої революції", спрямованої проти ряду активних соратників Абдель Насера, в першу чергу тих, хто безпосередньо брав участь у роботі державного апарату. Багато тодішніх видатних діячів Єгипту були арештовані або звільнені з державної служби, що означало зміну політичних орієнтирів нового керівництва і його відхід від принципів арабської єдності і арабського соціалізму. На продовження своєї доктрини Садат перейменував країну на Арабську Республіку Єгипет, а Національні збори - в Народні Збори і в 1971 році ввів в дію нову конституцію.

За Конституцією Єгипту, президентові надані майже необмежені повноваження і проголошена свобода преси і діяльності політичних партій. Хоча парламент перебував під контролем, тепер уже, урядової Національно-демократичної партії ( НДП), він став трибуною, з якої нечисленна опозиція могла пропонувати свої політичні платформи. Законодавча влада належить однопалатному парламенту - Народним Зборам, що складається з 454 членів, з яких 444 обираються на загальних виборах, а 10 призначаються особисто президентом. Члени парламенту обираються строком на 5 років. Згідно з "Законом про Народні Збори", прийнятим у 1972 році, не менше половини депутатів повинні бути робітниками і селянами. У його склад входить обмежене і контрольоване президентськими структурами число представників опозиції. Виконавчу владу здійснює також уряд (рада міністрів), вищий виконавчий та адміністративний орган на чолі з прем'єр-міністром. Формально уряд відповідальний перед Народними Зборами і президентом, а на практиці повністю підпорядковується президенту, іноді президент суміщає свою посаду з посадою прем'єр-міністра.

Хоча влада нібито організована в рамках багатопартійної напівпрезидентської системи, в якій виконавча влада теоретично розділена між президентом і прем'єр-міністром, на практиці вона спирається майже виключно на президентів, які традиційно обираються на одномандатних виборах уже понад п'ятдесят років. В Єгипті також проводяться регулярні багатопартійні парламентські вибори, але на них маже повністю перемогу здобуває пропрезидентська сила. У вересні 2005 року на президентських виборах п'ятий раз поспіль переміг Хосні Мубарак.

Парламент Єгипту - Народна асамблея, що складається з 444 депутатів, які обираються на термін 5 років.

На парламентських виборах 2000 року до парламенту Єгипту пройшли наступні політичні партії:

Судова система Єгипту є єдиною гілкою влади, що зберегла незалежність від президента та уряду (хоча бували часи, коли ця незалежність ставала лише номінальною). Правова система Єгипту - змішана. Питання особистого статусу (шлюбно-сімейні і спадкові відносини) лежать в руслі мусульманського права (хоча шаріатські суди відсутні), а всі інші - в руслі романо-германського права (закріпилося за часів французької експансії, та вдосконалене під єгипетські суспільні відносини). У цілому єгипетські суди користуються репутацією неупереджених слуг закону. Судова система включає суди загальні, адміністративні, державної безпеки.

Зовнішня політика Єгипту діє за принципами помірного нейтралітету. Такі фактори як: чисельність населення, історичні місії та події, військові потуги, дипломатичний досвід і стратегічне географічне положення Єгипту надають велику перевагу та політичний вплив в Африці і на Близькому Сході. Каїр був перехрестям регіональних торгових і культурних сплетень протягом століть, а його інтелектуальний потенціал та формація ісламських інститутів перетворили його в центр соціального і культурного розвитку всього арабомовного світу.

Уряд Єгипту офіційно визнав незалежність України 3 січня 1992 року, дипломатичні відносини з Україною встановлено 25 січня 1992 року. У Єгипті (Каїр) діє українське посольство, а в Києві посольство Єгипту.

У 1916 році українські та єгипетські націоналісти зустрілися в рамках Третьої конференції народів, організованої Союзом народів у Лозанні (Швейцарія).

Державний прапор - триколор, що складається з трьох рівновеликих горизонтальних смуг: червоної, білої і чорної. Ці смуги несуть собою символізм звільнення від колонізаторів і затверджені з часів єгипетської революції 1952 року. На прапорі розміщено герб Єгипту, в центрі білої смуги розташований орел Саладіна. У нинішньому вигляді прапор було затверджено 4 жовтня 1984 року. "Вільні офіцери", після повалення монархії приурочили прапору певний символізм: червона смуга символізує період до революції ( період характеризується боротьбу з монархією, і британської окупації цієї країни), біла смуга символізує безкровний характер самої революції, чорна смуга символізує кінець пригнічення народу Єгипту руками монархії та іноземного імперіалізму. орел Саладіна, що тримає сувій, на якому арабською написана назва держави. Орел несе на грудях щит у кольорах прапора Єгипту - але з вертикальним розташуванням, замість горизонтальної конфігурації (як на прапорі).

Державний герб - орел Саладіна, що тримає сувій, на якому арабською написана назва держави. Орел несе на грудях щит в кольорах прапора Єгипту - але з вертикальним розташуванням, замість горизонтальної конфігурації ( як є на прапорі).

Державний гімн - "Батьківщино, батьківщино, батьківщино!" ( араб. بلادي بلادي بلادي‎; Біляді, Біляді, Біляді). Текст пісні написав Сайєд Дарвіш, який також написав музику до нього. Цей автор підтримував тісні зв'язки з ранніми лідерами національного руху за незалежність у Єгипті, одним з них був Мустафа Камель. Та й самі слова пісні-гімну, вибрані цитати з однієї з найзнаменитіших промов Камеля.

Взагалі-то, перший національний гімн Єгипту датують 1869 роком, а ця королівська пісня-гімн написана була на честь монарха. Неясно, як довго цей гімн був у використанні. Натомість йому на зміну прийшла пісня "Walla Zaman Ya Selahy", яка вперше була написана для Ум Кульсум ( Umm Kulthum), яка сприймалася багатьма єгиптянами, як найбільш популярна співачка цього періоду. Пісня набула величезну популярність в 1956 році і була прийнята як державний гімн у 1960 році. Ця пісня-гімн, як і раніше, сприймається як уже неофіційний національний гімн, оскільки 1979 року вона була замінена поточним варіантом національного гімну.

Збройні сили Єгипту є найбільшими на африканському континенті й одними з найбільших у світі (займає 11-е), вони складаються з Єгипетської армії, ВМС Єгипту, ВПС Єгипту і єгипетські війська ППО. Чисельність збройних сил у 2006 складала 480 500 військовослужбовців. Загальні витрати на армію склали 4,6 млрд доларів США.

Для зміцнення стабільності і миру в регіоні, Єгипет надавав військову допомогу і підготовку кадрів для деяких африканських і арабських держав. Не будучи членом НАТО, Єгипет залишається сильним військовим і стратегічним партнером цієї військово-політичної організації і є учасником Середземноморського форуму-діалогу НАТО. Єгипетські військові є одними з найсильніших в регіоні, і це надає Єгипту регіональної військової переваги та суперничати не лише з Ізраїлем, але стати найпотужнішою військовою силою в Африці, саме Єгипет є єдиною арабською країною, що має свого супутника-шпигуна, якого запустили в 2007 році.

У жовтні 2010 року Єгипетська армія отримала за контрактом літак Ан-74Т-200 від українського КБ Антонова.

Єгипет - індустріальна держава, що розвивається. Економіка змішаного типу при сильному державному секторі. Валовий внутрішній продукт (ВВП) у 2006 році становив 328 млрд доларів США (31 місце у світі); що у перерахунку на одного жителя країни становить 4,2 тис. доларів (113 місце у світі). За даними Index of Economic Freedom, The Heritage Foundation за 2001 рік, темп зростання ВВП - 5,6 %. Промисловість разом із будівництвом становить 35,5 % від ВВП держави; аграрне виробництво разом з лісовим господарством і рибальством - 14,5 %; сфера обслуговування - 50 % (станом на 2006 рік). Зайнятість активного населення у господарстві країни розподіляється наступним чином: 17 % - промисловість і будівництво; 32 % - аграрне, лісове і рибне господарства; 51 % - сфера обслуговування (станом на 2006 рік).

Надходження в державний бюджет Єгипту за 2006 рік становили 21,3 млрд доларів США, а витрати - 31,8 млрд; дефіцит становив 32,7 %.

Завдяки зусиллям щодо стабілізації макроекономіки, зробленим на початку 1990-х років, темпи інфляції з 1992 по 1996 роки зменшилися з 21,1 % до 7,2 %, а до 1999 року досягли 3,7 %. Програма реформування економіки була поширена і на банківський сектор. У наш час в Єгипті допускається діяльність банків з 100-відсотковим іноземним капіталом, яким дозволено здійснювати банківські операції як у місцевій, так і в іноземній валюті. Приблизно половина внутрішніх кредитів направляється в приватний сектор. У 1990-х роках в Єгипті функціонувало понад 80 комерційних, ділових і спеціалізованих банків.

Прямі закордонні інвестиції - 858 млн доларів США.

Національною валютою країни слугує єгипетський фунт. У 2006 році за 1 долар США (USD) давали 5,7 єгипетського фунта. У 2016 - 15,5 фунтів за 1 USD.

За обсягами виплавки сталі Єгипет посідає перше місце серед арабських країн і друге місце серед країн Африки (після ПАР). Виплавка сталі в країні значно зросла у першому десятилітті 21 століття - з 2,84 млн т у 2000 році до 6,68 млн т у 2010 році. Однак, підприємства країни не забезпечують її сталевим прокатом повною мірою, імпорт його, переважно з Алжиру й Туреччини, 2012 року становив 641 тис. т. Серед найбільших металургійних заводів і комбінатів країни - Хелуанський металургійний комбінат, Суецький металургійний завод, Александрійський металургійний завод. На металургійних підприємствах окрім доменного виробництва широко використовуються методи безпосереднього виробництва заліза, які не потребують використання коксу, для виробництва якого потрібне імпортне вугілля.

У 2005 році було видобуто 35 млн т нафти (6,7 млн т було експортовано) і 32,6 млрд м³ природного газу (1,1 млрд м³ було експортовано).

Головним енергетичним ресурсом є нафта. Інші джерела - місцевий природний газ і гідроелектроенергія, що виробляється головним чином на двох ГЕС у районі Асуану. Близько 3/4 електроенергії виробляється на ТЕС. Ця галузь повністю забезпечує внутрішні енергетичні потреби.

За 2004 рік було вироблено 91,7 млрд кВт/год електроенергії (експортовано 1 млрд кВт/год), 1998 року - 63 млрд кВт/год; загальний обсяг спожитої - 84,5 млрд кВт/год (імпортовано 0,2 млрд кВт/год).

У 2004 році споживання нафти склало 590 тис. барелів на добу, природного газу - 31,5 млрд м³ на рік.

У сільськогосподарському обробітку знаходиться лише 2,6 % площі держави (долина і дельта Нілу, Фаюмська оаза). Родючі алювіальні ґрунти разом з тривалою інсоляцією (освітлення сонячним промінням) створюють винятково сприятливі умови для вирощування різноманітних сільськогосподарських культур. Розміри традиційних селянських господарств невеликі. Приблизно дві третини всіх сільськогосподарських угідь становлять господарства по 2 га кожне. Як правило, земля належить селянину, який її обробляє. Багато господарств здаються в оренду, і орендар розраховується з власником або грошима, або в натуральній формі - частиною врожаю. Більшість робіт на полях виконується самим власником ділянки і членами його родини, але в жнива, наприклад у пору збирання бавовни, навіть невеликі господарства відчувають потребу у найманні додаткової робочої сили. Деякі великі господарства спеціалізуються на вирощуванні овочів і фруктів. Більша частина господарств входить у державні кооперативи. Майже в усіх господарствах розводять: буйволів, які використовуються як тяглова сила при будівництві іригаційних споруджень, велику рогату худобу для виробництва молочної продукції. Розвивається пустельне зрошувальне землеробство з використанням підземних вод.

Головні сільськогосподарські культури: бавовник, рис, зернові, овочі, квасоля, фрукти, фініки, цукрова тростина.

Розвинене тваринництво. Поголів'я великої рогатої худоби - 6 млн голів, з них буйволів - 3 млн голів; вівці - 4 млн голів; кози - 3 млн голів.

У 1996 р. в Єгипті було 64 тис. км автомобільних доріг, з них приблизно 50 тис. км з твердим покриттям. Завдяки сухому м'якому клімату можна без особливих витрат підтримувати дорожню мережу, і велика частина вантажних перевезень у країні здійснюється автотранспортом. В Єгипті є два міжнародних аеропорти - в Каїрі і Луксорі та 88 аеропортів для внутрішніх авіаперевезень. У 71-му аеропорті злітно-посадкові смуги мають тверде покриття. Крім того, діють два аеропорти з обслуговування вертольотів. Автопарк Єгипту налічував 1280 тис. легкових автомобілів і 423,3 тис. автобусів.

Залізничні перевезення пасажирів і вантажів здійснюють Єгипетські національні залізниці.

У 1997 році Єгипет відвідало 4 млн іноземних туристів, що дало прибуток у 3,8 млрд доларів США.

Єгипет став важливим місцем для народів Близького Сходу, Африки та Європи ще з найдавніших часів. Починаючи з початку XIX-го століття (з вторгнення Наполеона в Єгипет) - інтерес до єгиптології збільшився і це захоплення заклало основу для сучасної індустрії туризму в країні. Туризм як і раніше, є важливою опорою єгипетської економіки і отримав широку підтримку з боку уряду. Туризм є основним джерелом надходження іноземної валюти в Арабську Республіку Єгипет, так у 2007 році 9990000 мандрівників побувало в країні. Єгипетський уряд планує залучити до Єгипту 14 мільйонів туристів у 2011 році.

Найпопулярніші курорти Єгипту - Хургада і Шарм-ель-Шейх.

Держава експортує: нафту, бавовну, текстиль, різні сільськогосподарські культури (рис, картопля, фрукти і овочі). Основні покупці: США (13 %); Італія (9 %); Іспанія (8 %). У 2006 році вартість експорту склала 24,2 млрд доларів США.

Держава імпортує: промислові вироби, продукти харчування і обладнання. Основні імпортери: США (12 %); Німеччина (7 %); Китай (7 %). У 2006 році вартість імпорту склала 35,9 млрд доларів США.

Єгипет давно став культурним й інформаційним центром арабського світу, і Каїр є найбільшим видавничим регіоном та мовленним центром.

Основною телефонною мережею охоплено - 10808000 осіб(2006)

Мобільний зв'язок - 30047000 (2007)

У наш час існують три компанії, які пропонують послуги стільникового зв'язку: Mobinil, Vodafone Egypt і Etisalat Єгипет. Ці компанії надають послуги голосового зв'язку на - 3G і 3.75G стандартах.

Уся телефонна система країни пройшла велику модернізацію в 1990-х роках й стала набагато сучаснішою. "Телеком Єгипет" (Telecom Egypt) державна монополія, яка продовжує зростати і в 2006 році щільність абонентських послуг становила 14 на 100 чоловік; в 2007 було три рухомих стільникових мереж та послуг зростає швидкими темпами

Основні комунікаційні центри знаходяться в Олександрії, Каїрі, Аль Мансур, Суец і Танта і пов'язані поміж собою цифровим кабелем.

Міжнародна комунікація пов'язана з міжнародними підводними кабелями FLAG (волоконно-оптична лінія зв'язку в усьому світі); наземними станціями супутникового зв'язку - 2 Intelsat (Атлантичного океану і в Індійському океані), 1 Arabsat і 1 Інмарсат; радіорелейний зв'язку до Ізраїлю.

Станом на 1999 рік були наявні радіомовні станції: в діапазоні AM - 42-і (плюс 15 ретрансляторів), в діапазоні FM - 14 станцій, короткохвильових три станції.

Централізованою радіомережею охоплено 3.07 млн. (1997)

Телевізійних станцій - 98.

Інтернет-провайдерів (ISPs) - 220 (2008)

Інтернет Хостів - 5363 (2007)

Населення, охоплене інтернетом - 12568900 (станом на червень 2009 року)

Населення держави у 2020 році становило 102 млн осіб (14 місце у світі). У 1800 році населення країни становило 4,5 млн осіб, у 1907 році - 11 млн осіб, у 1950 році - 20,4 млн осіб, у 1980 році - 42 млн осіб. Густота населення:90,85 осіб/км² (120 місце у світі). Згідно зі статистичними даними за 2006 рік народжуваність 22,9 ‰; смертність 5,2 ‰; природний приріст 17,7 ‰.

Вікова піраміда населення виглядає наступним чином (станом на 2006 рік):

діти віком до 14 років - 32,6 % (13,2 млн чоловіків, 12,5 млн жінок);

дорослі (15-64 років) - 62,9 % (25,1 млн чоловіків, 24,5 млн жінок);

особи похилого віку (65 років і старіші) - 4,5 % (1,5 млн чоловіків, 2 млн жінок).

Населення Єгипту зосереджено головним чином у долині Нілу, в його дельті й уздовж Суецького каналу. Лише незначна його частина проживає в оазах західної пустелі, невеликих шахтарських містечках східної пустелі та по берегах деяких бухт у Середземномор'ї й курортних містечках узбережжя Червоного моря. Найбільш щільно заселена дельта Нілу та пониззя цієї річки, але частина населення досі ще веде кочовий спосіб життя.

Рівень урбанізованості в 2000 році склав 45 %. Головні міста держави: Каїр (10 млн осіб), Александрія (3,5 млн осіб), Ель-Гіза (2,5 млн осіб), Порт-Саїд, Луксор, Ель-Фаюм, Асуан. Спостерігається постійний відтік сільського населення в міста.

Переважна більшість населення Єгипту складається з етнічних єгиптян - 94 % населення або 74,1 мільйона осіб.

До етнічних меншин в Єгипті належать бедуїни арабських племен Синайського півострова та Східної пустелі; бербери, що мешкають в оазі Сива; нубійці різних племінних груп, які живуть уздовж Нілу в південній частині Єгипту. Існують також незначні меншини Беджай ( Beja) і Дум ( Dom).

За колоніальні часи ( більш як два тисячоліття), в Єгипет прибуло багато різних етнічних громад: греки, італійці, сирійці, євреї, вірмени, цигани, кавказці, нубійці, араби... - більшість з них асимілювалися, але поодинокі громади продовжували вести, притаманний їм стиль життя, й деяким з них вдалося зберегтися й в теперішні часи (правда в меншій кількості). Були ще часи розгулу ісламського націоналізму, коли після політичних подій у 1950-х роках, більшість представників етнічних груп були змушені залишити країну.

Державна мова: арабська.

Офіційна мова Єгипту стандартна арабська мова і використовується в більшості друкованих засобів масової інформації. Арабська мова прийшла до Єгипту в сьомому столітті, а після того, як вона за численні століття асимілювала та розчинила в собі всі попередні мови спілкування єгиптян, вона сформувала на цій території свій певний тип - єгипетську арабську мову, яка стала сучасною розмовною мовою єгиптян. З багатьох говірок арабської мови, єгипетська є найвживанішою в усьому Близькому Сході та на Півночі Африки, ймовірно, це пов'язано з впливом єгипетського кіно у всьому арабомовному світі.

Корінна мова єгипетського народу майже не поширена в теперішньому єгипетському суспільстві. Єгипетська мова (також відома як копто-єгипетська мова) складається з прадавньої єгипетської і коптської мов і утворює окрему гілку в сім'ї афро-азіатської мовної групи. Єгипетська мова є однією з перших письмових мов і відома нам з ієрогліфічних написів, які збереглися на історичних пам'ятниках і листках папірусу. Коптська мова - єдиний існуючий, на сьогоднішній час, нащадок єгипетської мови, й збереглася завдяки літургійному використанню коптською православною церквою. Досліджується ще й Коіне ( Koinè) діалект грецької мови, який був важливим у часи елліністичної Александрії і широко використовувався у філософії та науці цієї культури, а також найпотужніше спричинився до формації єгипетської арабської мови.

Традиційно єгипетські конституції (їх було 8) були світськими по характеру, оскільки перша була прийнята ще в 1879 році, а найбільш схожа до сучасних світових тенденцій ще в 1923 році. Однак поправка, яка була введена в 1980 році, суттєво відрізнила її від попередніх традиції, згідно з цими поправками, ісламське право ( шаріат) стало основним джерелом законодавчих норм. Таке формулювання означає, що будь-який новий закон, який в наш час прийнято або тільки розглядається не повинен порушувати будь-якого з діючих принципів ісламського права (шаріату). Крім того, ця конституція забороняє політичні партії на основі релігійних платформ.

Ще однією особливістю сучасного єгипетського суспільства стала наростаюча популярність організації Брати-мусульмани, яка пропонує замінити норми державного управління зі світських на релігійні, тим самим ще більше загостривши питання про легітимність релігійних політичних партій спричинюючи суттєву суспільну дискусію серед інтелектуалів і політиків. Цей сунітський транснаціональний релігійний рух є найбільшою опозиційною політичною організацією в багатьох арабських світських державах, зокрема, і в Єгипті. Найстаріша і найбільша в ісламському світі політична група була заснована єгипетським шкільним вчителем Хасаном аль-Банна в 1928 році з кожним роком набирає політичної та суспільної ваги серед єгиптян, що загрожує певним радикальним процесам в середовищі єгипетської громади, в цілому.

Релігія відіграє центральну роль у житті більшості єгиптян. Азан (ісламський заклик до молитви), який можна почути п'ять разів на день, регулює темп життя єгипетського суспільства, як в містах, так й на фермі бідного феллаха. Майже все підкоряється цьому неофіційному розкладу мусульманина - все, від бізнесу до засобів масової інформації та сфери розваг. А місто Каїр славиться своїми численними мечетями та мінаретами і по праву називають "містом 1000 мінаретів", та й численні церковні вежі покращують міський пейзаж.

Єгипет є переважно мусульманською країною з державною релігією - іслам. Близько 90 % з них визнають себе, як мусульмани. Майже все населення мусульман є сунніти, і існує незначна меншість шиїтів. Значна кількість єгиптян-мусульман є послідовниками суфійських вчень.

Іслам став державною релігією в Єгипті, після внесення змін до другої статті Конституції Єгипту в 1980 році, перед тим, як Єгипет був визнаний світською державою. Університет Аль-Азхар, найбільша і найважливіша сунітська організація у світі, це найстаріший ісламський інститут (заснований близько 970 року). Відповідно до конституції Єгипту, будь-яке нове законодавство має щонайменше побічно узгоджуються з ісламським правом. Основна сунітська школа Ханафі значною мірою контролюється державою, через Міністерство у справах релігій Єгипту ( Wizaret Аль-Awkaf). Аль-Авкаф управляє всіма мечетями і контролює мусульманських священнослужителів. Імами проходять підготовку з фаху - імам у спеціалізованих училищах і в Аль-Азхар, міністерство й іншими кроками підтримує сунітську гілку мусульманства і навіть уповноважене давати роз'яснення за інших теологічних та побутових питань.

Християни, вважаються в Єгипті найбільшою релігійною меншістю, які становлять понад 10 % від всього населення. Більше 90 % єгипетських християн належить до стародавньої Коптської православної церкви Інші єгипетські християни є послідовниками Коптської католицької церкви, Євангельської церкви Єгипту і різних інших протестантських конфесій. Немісцеві християнські громади розташовані в основному в міських районах Каїра і Олександрії.

До значних меншин усередині християнської громади Єгипту належать такі конфесії:

Громади Апостольської католицької церкви і православної церкви:

Коптська Католицька Церква (Coptic Catholic Church) має близько 210000 членів в Єгипті і приблизно 50000 прихильниками за кордоном.

Грецька православна церква (Greek Orthodox Church) має близько 350000 прибічників в Єгипті, з яких приблизно 45000 мають грецьке походження. Ця церква має ще 1,5 мільйони прихильників в Африці, а також між 10000 і 15000 послідовників в Європі, Північній та Південній Америці.

Греко-католицька церква (Melkite Greek Catholic Church) має близько 7000 послідовників у Єгипті. До Єгипетської Єпархії належать православні в Європі, Північній і Південній Америці та Австралії числом більше 60,000.

Вірменська апостольська церква (східна православна церква) (Armenian Apostolic Church) має близько 7000 прибічників в Єгипті.

Римсько-католицька церква (Roman Catholic Church) має близько 7000 прибічників в Єгипті. Більшість з них є громадяни, що народилися в Єгипті, але іноземного походження: італійці, мальтійці і французи, або члени іноземного дипломатичного корпусу в Єгипті.

Єпископальна церква в Єрусалимі та на Близькому Сході (Episcopal Church in Jerusalem and the Middle East) ця протестантська церква відома в Єгипті, як англіканська церква і має між 10000 і 15000 членів.

Маронітська церква (Maronite Church) має близько 5000 прибічників в Єгипті.

Ще кілька християнських церков мають близько 1000 прибічників: Вірменська Католицька Церква (Armenian Catholic Church), Халдейська католицька церква (Chaldean Catholic Church), Сирійська католицька церква (Syriac Catholic Church), Сирійська Православна Церква (Syriac Orthodox Church).

Очікувана середня тривалість життя в 2006 році становила 71,3 року: для чоловіків - 68,8 року, для жінок - 73,9 року. Смертність немовлят до 1 року становила 31,3 ‰ (станом на 2006 рік). Населення забезпечене місцями в стаціонарах лікарень на рівні 1 ліжко-місце на 504 жителя; лікарями - 1 лікар на 1,3 тис. жителів (станом на 1995 рік). Витрати на охорону здоров'я в 1990 році склали 2,6 % від ВВП країни.

У секторі водопостачання та санітарії Єгипет стикається з низкою проблем, причиною яких є швидке зростання населення, через що Єгипет попав в 2005 році до списку країн, що потерпають від нестачі води. У 1993 році 41 % населення було забезпечено питною водою. Багато об'єктів водно-санітарної інфраструктури були побудовані в останні десятиліття, які привели до того, що майже кожен єгиптянин має доступ до джерел води, хоча відносно якості води, тут ще багато проблем. До того ж, каналізаційна мережа не встигає за ростом населення, так, що тільки близько однієї третини населення мають доступ до системи каналізації. Згідно з попереднім і виникає нагальна проблема, яка частково є результатом низького забезпечення норм санітарії та якості води, через що близько 17000 дітей Єгипту щорічно вмирають від наслідків діарейних захворювань.

У 2004 році загальна встановлена потреба в питній воді була 21 млн кубометрів на добу. У середньому, ця цифра може означати, що кожен єгиптянин отримав 275 літрів на душу населення в день. Однак ця цифра не є остаточною, оскільки вона не включає втрати води викликане витоком, через низьку ефективність експлуатації. Окрім того, сама потреба у воді не рівномірно розподілена, так у Верхньому Єгипті це 70 літрів на душу населення в день, а 330 літрів у Каїрі.

Але ключовою проблемою для єгиптян є Ніл - основне джерело питної води для більшості мешканців країни. Нільська вода часто нижче мінімальних стандартів якості. Однією з основних причин того є те, що лише 36,1 % населення підключено до каналізаційної мережі. Таким чином, велика кількість необроблених стічних вод попадає до Нілу. Кількість води, яка викидається в Ніл 3,8 млрд м³ на рік, з яких тільки 35 % обробляється належним чином.

Рівень письменності в 2003 році становив 57,7 %: 68,3 % серед чоловіків, 46,9 % серед жінок.

У країні запроваджена 8-річна обов'язкова освіта. Кількість студентів: 1700 на 100 тис. осіб.

Витрати на освіту в 1995 році склали 6,7 % від ВВП.

У 2001 році всесвітньою мережею Інтернет у Єгипті користувались 200 тис. осіб, а у 2010 році вже 6 млн єгиптян щодня перебувають онлайн. Блогери дали про себе знати, доволі серйозно, деякі з них стали потужною інформаційною силою політичної опозиції в країні, на що зразу відреагувало чинне керівництво країни. Тому організація Репортери без кордонів, що контролює Свободу слова в ЗМІ, включила в 2006 році Єгипет у свій список, в категорії "Вороги Інтернету" у зв'язку з арештами блогерів під час про-демократичних демонстрацій.

Ієрогліфічним письмом у Єгипті користувалися приблизно з XXX по XVIII століття до н. е., після чого писемність перейшла до простіших позначень - ієратичного письма (XIII - II ст. до н. е.). Потім єгипетське письмо стало ще більш удосконаленим - демотичним, в якому кожен із символів щось означав. Наприклад овал та три дерева над ним означали повінь, видозмінене зображення хижака означало якусь небезпеку.

Сім'я - центр суспільного життя в Єгипті. Традиційно кілька поколінь проживали спільно в рамках однієї сім'ї, однак протягом останніх десятиліть посилюється тенденція до роздільного проживання малих сімей. Разом з тим у великих родинах зберігаються тісні зв'язки між усіма її членами. Велика сім'я виконує цілий ряд важливих суспільних функцій. Так, вона часто виступає в ролі своєрідного бюро з пошуку робочих місць для селян, що переїхали до міста, або ж є джерелом матеріальної підтримки нужденних або недієздатних родичів, на яких не поширюється державна програма соціального забезпечення.

Зазвичай в єгипетських сім'ях багато дітей. Як правило, сільські діти з раннього віку починають допомагати батькам у польових роботах, тому багатодітні сім'ї вважаються в економічному плані благополучнішими. Досі єгиптяни більше радіють народженню хлопчиків. Більшість єгиптян зберігають прихильність консервативним суспільним нормам поведінки. Ніде, крім університетських кампусів, не заохочується спілкування неодружених чоловіків і незаміжніх жінок.

У 1980-ті - на початку 1990-х років особливої популярності стали набувати ісламістські рухи. Їх упор на особисте благочестя і побожність, скромність, дотримання принципів ісламської етики у справах і критика матеріалістичних західних цінностей здобули повагу серед усіх верств суспільства. Ісламістські благодійні організації надають безкоштовну медичну допомогу, підтримують громадський порядок у міських нетрях та створюють відчуття спільності у багатьох безробітних і незадоволених владою молодих єгиптян. Безпосередню участь ісламістів у повсякденному житті людей сприяє створенню привабливої альтернативної моделі співпереживання і готовності допомогти.

Завдяки вірі єгиптян в життя після смерті, в них розвивалося образотворче мистецтво. Єгиптяни вірили, що окрім тілесної оболонки та душі, кожна людина має "ка" (можливо, життєва енергія, або свідомість людини, або і те і інше). Щоб це не було, але "ка" повинно було повернутися в тіло і розпочати нове життя. Але як може "ка" після довгої мандрівки знайти свою тілесну оболонку? Єгиптяни розв'язали цю проблему. Біля гробниць ставили статуетки або скульптури із зображенням людини, яка померла. Ці образи повинні якнайбільше бути схожими на померлого, бо інакше "ка" не знайде своє тіло.

Єгипет славиться багатьма фестивалями і релігійними карнавалами, відомий також як мавлід ( Mawlid). Як правило, вони пов'язані з конкретними коптськими чи суфійськими святими, але часто їх святкують всі єгиптяни, незалежно від віросповідання чи релігії. Рамадан має особливий шарм в Єгипті, відзначається з веселощами, наїдками, запаленими повсюдно ліхтарями (відомими як фаванес ( fawanees)) і багато інших принад мусульманського світу, які заманюють туристів до цього регіону, і ті стікаються до Єгипту зі всього світу, щоб побувати тут під час Рамадана і стати свідком тих видовищ. Другий по видовищності є стародавній коптський фестиваль весни - Шам ель Нессім ( Sham el-Nessim), що відзначався єгиптянами вже тисячі років, як правило, це дійство відбувається в період святкування стародавнього єгипетського нового року (між місяцями - квітнем і травнем, після Великодньої неділі).

В Єгипті є загальнонаціональні свята, які відзначаються всім без винятку населенням.

Оскільки тут іслам - це державна релігія, то ісламські свята відзначаються усіма єгиптянами. Свята християнські не є загальнонаціональними (крім православного Різдва), але при цьому в Єгипті не забороняють їх святкувати. Офіційними, тобто встановленими місцевим законодавством святами, які відзначаються в усій країні, є або національні світські свята, або важливі релігійні:

7 січня - Різдво;

25 квітня - День звільнення Синаю (звільнення Синайського півострова в Жовтневій війні 1973 р.);

1 травня - День праці;

23 липня - День революції (річниця революції 1952 р.);

6 жовтня - День збройних сил (форсування Суецького каналу єгипетськими військами в Війні Судного дня).

Є кілька загальнонаціональних свят у яких дата нефіксована. Щороку їх святкують у різні дати, відповідно до коптським та ісламським календарями: Шам Ель Нессім - вважається найпопулярнішим в Єгипті святом. Його люблять як мусульмани, так і копти. Святкується в перший понеділок після Великодня. У такий день всі сім'ї виїжджають на природу; Мусульманський Новий рік - Новий рік за ісламським місячним календарем; Мавлід - Різдво пророка Мухаммеда; Ід аль-Фітр - Свято розговіння на честь закінчення посту в місяць рамадан. Триває 3 дня; Ід аль-Адха - Свято жертвопринесення після закінчення хаджу. Триває 4 дні.

Ті свята, які широко відзначаються, навіть попри те, що урядові установи працюють у звичайному режимі:

1 січня - Новий рік за григоріанським календарем;

1 березня - День спортсменів;

21 березня - День матері;

18 червня - Ід аль-Гала - річниця виведення з Єгипту британських окупаційних військ;

15 серпня - Розлив Нілу (Вафа ан-Ніл);

21 жовтня - День ВМФ Єгипту;

24 жовтня - Взяття єгипетською армією Суеца в 1973 р.;

23 грудня - День Перемоги (узяття єгипетською армією Порт-Саїда в 1956 р.).

Кожне свято в Єгипті - це чудовий привід для загального сімейного збору.

Є два державних національних телеканали і шість регіональних каналів, але багато єгиптян є ще глядачамами, в свою чергу, панарабських новинних каналів. Єгипет має великі потужності в супутниковому телебаченні, його супутникові канали популярні у всьому арабомовному світі. Єгипет став першою арабською країною, яка має свій власний супутник "Нілсат 101" ( Nilesat 101). Існують й приватні канали супутникового телебачення - ( Dream 1), ( Dream 2) і ( Аль-Mihwar). Державна радіо монополія була порушена з приходом приватних, комерційних музичних станцій в 2003 році.

Відомі друковані засоби Єгипту:

Al-Ahram - Аль-Ахрам - державна щоденна газета, найстаріша в арабському світі.

Al-Ahram Weekly - Аль-Ахрам Віклі - англійською мовою.

Al-Jumhuriyah - Аль-Джумхурія - державна щоденна газета.

Al-Akhbar - Аль-Акбар - щоденна державна газета.

Al-Ahali - Аль-Ахалі - опозиція видання.

Al-Wafd - Аль-Вафд - опозиційне видання.

Al-Messa - Аль-Мессе - проурядове видання.

Middle East Times - Мідл Іст таймс - англійською мовою щотижневик.

Найпопулярніші канали телебачення і радіо Єгипту:

Egypt Radio Television Union (ERTU) - Єгипетське радіо і телебачення об'єднане (ЕСРТ) - державний канал, який працює у внутрішній і супутникових мережах, у тому числі "Nile TV Internationa"l і "Nile TV тематичні канали."

Dream TV - приватна супутникова мережа, де канал "Dream 1" розрахований на молодих глядачів, а "Dream 2" - розважальний канал

Al-Mihwar - приватний телевізійний канал, працює виключно, як супутниковий

Egypt Radio Television Union (ERTU) - Єгипетське радіо і телебачення Союзу (ЕСРТ) - державна радіо мережа, що володіє вісьмома національними мережевими радіоканалами і надає послуги й по зовнішнім радіоканалам - Радіо Каїру і Голос Арабів.

Nile FM - Ніл FM - приватна музична станція (західної популярної музики), Nogoum FM - приватна музична станція (арабської популярної музики).

Middle East News Agency (MENA) - Близькосхідне інформаційне агентство - "МЕНА" (державне).

Єгипетська національна гандбольна команда також досягла значних успіхів; протягом 34 розіграшів Чемпіонату Африканських Націй з гандболу, п'ять разів займала перше місце (у тому числі 2008), п'ять разів посідала другу сходинку, чотири - були третіми. Крім того, згодом, до цієї команди прийшли успіхи й на світовій арені, єгипетські гандболісти займали 6 і 7 місця у 1995 і в 1997 роках на Чемпіонаті світу з гандболу (серед чоловіків), і двічі виборювала 6-е місце уже на гандбольному турнірі Олімпійських ігор 1996 та 2000 років.

Всі інші види спорту розвиваються в Єгипті менш успішно, особливо це стосується жіночих видів, де жінки не є дуже активні (як зрештою і в самому єгипетському суспільстві). Хоча це не заважає поодиноким єгипетським спортсменам та олімпійцям добиватися значних успіхів в своїх видах спорту. Сам Національний олімпійський комітет Єгипту (який й з самих початків координував спортивний рух в країні) було створено в 1910 році, а вже з 1912 року єгипетські спортсмени постійно брали участь (хоч і в незначній кількості) на різних світових форумах, і особливо, на Олімпійських іграх, де завоювали в цілому 24 медалі. Хоча за весь час участі в олімпіадах єгипетські спортсмени завоювали 24 медалі різного ґатунку, лише 7 з них золоті ( 6 здобуті були в період до липневої революції). Всі призери Олімпіад стали дуже популярними особами як в Єгипті, так й в арабському світі.

Футбол є найпопулярнішим національним видом спорту в Єгипті. Єгипетські футбольні клуби "Аль-Ахлі" ( Al Ahly), "Ель Замалек" ( El Zamalek), "Ісмайлі" ( Ismaily), "Ель-Іттіхад" ( El-Ittihad), "Ель-Іскандер" ( El-Iskandary) і "Ель-Масрі" ( El Masry), є найпопулярнішими командами в країні та регіоні і мають високу репутацію у своєму чемпіонаті. Їхнє суперництво тримає в напрузі вболівальників, а згодом вони всі вихлюпуються на вулиці своїх міст, святкуючи (а подеколи й вчиняючи вуличні маніфестації), коли їхня улюблена команда перемагає (або ж програє). Каїрське дербі є одним з найжорстокіших дербі в Африці й світі, агентство "BBC" навіть вибрало його, як одне з найжорсткіших дербі у світі. Єгипет має багату футбольну історію - вже більше 100 років (відколи англійські колоністи культивували футбол на їх території). Національна збірна команда Єгипту з футболу є найтитулованішою африканською футбольною командою - в африканських чемпіонатах ( Кубок африканських націй) команда шість разів вигравала, у тому числі два рази поспіль у 1957 і 1959 роках і знову в 2006 і 2008 роках.

Сквош і теніс також здобули популярність в Єгипті, як і інші види спорту в Єгипті. Єгипетська команда зі сквошу була відомою своєю впертою та непоступливою грою на міжнародних змаганнях ще з 1930 років. Амр Шабана ( Amr Shabana) є найкращим гравцем в Єгипті, і переможець відкритого чемпіонату світу (чотири рази), і став найкращим гравцем в сквош 2006 року.

Населення Єгипту стабільно збільшується та має дуже високу народжуваність. Станом на 1 липня 2020 року населення Єгипту становить 102 333 440 та посідає 14 місце та 3 в Африці за кількістю населення.

1. Midant-Reynes, Béatrix. The Prehistory of Egypt: From the First Egyptians to the First Kings (англійською). Oxford: Blackwell Publishers.

2. Constitution of The Arab Republic of Egypt 2014. sis.gov.eg (англійською). Архів оригіналу за 18 липня 2015.

3. Lessons from/for BRICSAM about south-north Relations at the Start of the 21st Century: Economic Size Trumps All Else?. International Studies Review 9.

4. E. A. Pearce, Charles Gordon Smith, The Times Books World Weather Guide, (Times Books/Random House: 1990), p.40

5. Soliman, KH. Rainfall over Egypt. Quarterly Journal of the Royal Meteorological Society, vol. 80, issue 343, p. 104.

6. За даними Червоної книги Міжнародного союзу охорони природи за 2000 рік - Red Data Book IUCN.

7. ↑ Країнознавчий словник-довідник. - : Знання, 2008. - 839 с.

8. Global Diversity: Winning Customers and Engaging Employees Within World Markets. Intercultural Press. 2006.

9. The Report: Egypt 2013. - Oxford Business Group, 2013. P.96. (англ.)

10. The Moderate Muslim Brotherhood, Robert S. Leiken & Steven Brooke, Foreign Affairs Magazine'

11. Robin Barton (2001-02-19). Cairo: Welcome to the city of 1,000 minarets. London: The Independent.

12. Egypt from "The World Factbook". American Central Intelligence Agency (CIA). September 4, 2008.

13. from "The World Factbook"|date=September 4, 2008|publisher=American Central Intelligence Agency (CIA)]

14. Hoffman, Valerie J. Sufism, Mystics, and Saints in Modern Egypt. University of South Carolina Press, 1995.

15. "Who are the Christians in the Middle East?". Betty Jane Bailey. Accessed June 19, 2009.

16. "Who are the Christians in the Middle East?". Betty Jane Bailey. June 18, 2009.

17. "Press Freedom Index 2014" Архівовано 14 лютий 2014 у Wayback Machine., Reporters Without Borders, 11 May 2014

Єгипет стародавній та сучасний. Подорожі / Н. С. Касперська. - К. : Слов'янське, 2014. - 128 с.

Імена революції. Дискурс арабської весни / Олександр Богомолов. - Київ : Вид. дім Дмитра Бураго, 2018. - 378 с. - ISBN 978-617-7621-00-2

Історіописання на Сході : навч. посіб. для викладачів і студентів бакалаврату освіт. програми "сходознавство" спец. "історія та археологія" / Рубель В. А. - Біла Церква : Білоцерківдрук, 2019 .

Кн. 1 : Стародавній Єгипет і Передня Азія. - 2019. - 415 с. : іл. - Бібліогр.: с. 412-415. - ISBN 978-617-7367-75-7

Їх величності піраміди / В. Замаровський. Пер. зі словац. Д. С. Андрухова. Передм. А. О. Білецький. - К.: Веселка, 1988. - 373 с. - ISBN 5-301-00088-8

7 днів у країні фараонів : худож.-док. розповідь / Козак А. Р. - Хмельницький, 2010. - 44 с. : кольор. іл. - ISBN 978-617-513-051-3

(англ.) M. W. Daly ed., The Cambridge History of Egypt, Cambridge, C.U.P., 1998, 2 voll.

(італ.) Yaḥyà al-Antākī, Cronache dell'Egitto fatimide e dell'impero bizantino (937-1033), a cura di B. Pirone, Roma, Jaca Book, 1968.

(італ.) Paolo Minganti, L'Egitto moderno, Firenze, Sansoni, 1959.

(італ.) Nicola Melis, "L'importanza geostrategica dell'Egitto secondo un documento absburgico del XVI secolo", in E. Sanchez-G. P. M. Asuero-M. Bernardini (eds.), España y el Oriente islámico entre los siglos XV y XVI (Imperio Otomano, Persia y Asia central) Actas del congreso Università degli Studi di Napoli "L'Orientale", Nápoles 30 de septiembre - 2 de octubre de 2004, Isis, Istanbul 2007, pp. 238 - 311.

(італ.) Elvio Ciferri, Egypt, in "Encyclopedia of the French Revolutionary and Napoleonic Wars", Santa Barbara (California), ABC Clio, 2006.

(італ.) Bruno Aglietti, L'Egitto dagli avvenimenti del 1882 ai giorni nostri, Roma, Istituto per l'Oriente, 1965, 2 voll.

(італ.) Massimo Campanini, Storia dell'Egitto contemporaneo. Dalla rinascita ottocentesca a Mubarak, Roma, Edizioni Lavoro, 2005.

(рос.) Абрамова И. Египет: экономические реформы и сотрудничество с Россией // "Азия и Африка сегодня" (Москва). - 2000. - № 3. - С. 52-59.

(рос.) Абрамова И. Египет: развитие информационных технологий // Азия и Африка сегодня. - 2002. - № 11. - С. 20-23.

(рос.) Арабские страны Ближнего Востока и Северной Африки: Новейшая история, экономика и политика: Сборник / Под ред. Сейраняна Б. Г., Филоник А. О. - : Прогресс, 1999. - 235 с.

(рос.) Арабская Республика Египет: Справочник / АН СССР, Институт Африки - : Наука, 1990. - 355 с.

(рос.) Беляков В. Египет. Копты - недоарабизированные египтяне // Азия и Африка сегодня. - 1999. - № 6. - 326 с.

(рос.) Бондаренко С. В. Нефть и газ Египта и Алжира на рубеже ХХ-XXI вв. - : Наука, 2003. - 425 с.

(рос.) Египет во внешней и колониальной политике Великобритании в 20-х гг. ХХ века / М. С. Бурьян ; Восточноукраинский ун-т, Луганский гос. педагогический ин-т им. Т.Г. Шевченко. - Луганск : [б.в.], 1994. - 168 с. - ISBN 5-7707-1249-X

(рос.) Египет - загадочная страна = Egypt. A country of mysteries / Вячеслав Ложко. - Симф. : АРИАЛ, 2013. - 287, [16] с. : цв. ил. - Текст рос. та англ. - ISBN 978-617-648-145-4

Історія Стародавнього світу. 6 клас. О. І. Шалагінова, Б. Б. Шалагінов. Київ, Педагогічна преса, 2006. С. 54.

Leonard William King, History of Egypt, Chald, Syria, Babylonia, and Assyria in the Light of Recent Discovery, Project Gutenberg.

Egyptian History (urdu)

By Nile and Tigris, a narrative of journeys in Egypt and Mesopotamia on behalf of the British museum between the years 1886 and 1913, by Sir E. A. Wallis Budge, 1920 (a searchable facsimile at the University of Georgia Libraries; DjVu &layered PDF format)

Napoleon on the Nile: Soldiers, Artists, and the Rediscovery of Egypt.

# data[].attributes.attachment_link.title
Єгипет - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Єгипет араб. جمهورية مصر العربية‎ (Джумхуріят Міср аль-Арабійя) копт. Ⲭⲏⲙⲓ Гімн: Батьківщина, Батьківщина, Батьківщина Столиця Каїр Найбільше місто Каїр Офіційні мови Арабська Форма правління Змішана республіка Президент Віце-президент Прем'єр-міністр Абдель Фаттах Ас-Сісі Незалежність (від Британської імперії) 28 лютого 1922 - Перша династія бл. 3150 до н. е.