# data[].attributes.body
יעקב היה בארגון ההגנה שהיה בן 15 בלבד

# data[].attributes.headline
הלל פיכטנבוים

# data[].attributes.subject
הלל פיכטנבוים

# data[].attributes.body
הלל נולד למשפחה דתית ושירת בחיל הצנחנים

# data[].attributes.body
סיפר סגן-אלוף גיל, מפקדה של קורל: "לאורך כל שירותה של קורל, וגם בעת החתימה לקבע, 'רבו עליה' המפקדים – תחת מי תשרת, באיזה תפקיד, ובעיקר מי ייהנה מהחיוך שלה, מהסדר והארגון, מדרך הארץ שבה התנהלה.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי.

קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים. בהגיעה לגיל בית הספר היסודי החלה קורל את הלימודים בבית ספר "גנים", והמשיכה בבית הספר בקריית חתני פרס נובל.

כשהייתה קורל בת כאחת-עשרה המשפחה עברה להתגורר בגדרה. קורל עברה ללמוד בבית הספר "פינס" והמשיכה ללימודי חטיבה ותיכון בתיכון האזורי בגדרה, בו סיימה בהצלחה שתים-עשרה שנות לימודים.

קורל תמיד הקרינה שמחת חיים, רצון לעזור ואהבה לזולת. היא אהבה במיוחד לטפל בתינוקות וילדים, הרבתה לעזור לאמה סולי בעבודתה בגן הילדים שלה ומגיל צעיר חלמה להקים משפחה ולגדל שלושה ילדים. לאורך השנים קורל גם מעולם לא סירבה לשמש כשמרטפית, סיפרו הוריה, ועזרה ככל יכולתה כל אימת שביקשו ממנה.

קורל אהבה מאוד לבלות עם חברים, וזכורה לכולם בצחוקה המתגלגל ובאהבה הענקית שהעניקה לכל סובביה. מאז ילדותה היא רצתה לטייל בכל העולם, ובמהלך השנים סיירה במקומות רבים סביב הגלובוס.

ב-15.11.2010 התגייסה קורל לצה"ל. היא שירתה בחיל התקשוב, במחלקת תקשוב והתרעה בפיקוד העורף. משסיימה את שירות החובה המשיכה לשירות קבע בחיל, במדור לוגיסטיקת תקשוב ובענף תקשוב. במהלך השירות עברה קורל קורס מפקדים ובתפקידה האחרון הייתה בתקן קצינת מטה כוח אדם ותקציבים במחלקה.

סיפר סגן-אלוף גיל, מפקדה של קורל: "לאורך כל שירותה של קורל, וגם בעת החתימה לקבע, 'רבו עליה' המפקדים - תחת מי תשרת, באיזה תפקיד, ובעיקר מי ייהנה מהחיוך שלה, מהסדר והארגון, מדרך הארץ שבה התנהלה. זכיתי לפקד על מפקדת אחראית, יוזמת, תורמת מעבר לנדרש ואהובה על כולם - מפקדים וחיילים כאחד. יכולתי לסמוך עליה, שאם אזדקק לסיועה בכל נושאי כוח האדם היא לא תסרב, תקפוץ מיד על התפקיד כי אנשים היו בשבילה הכול. היא סייעה לי רבות בפיתוח ובטיפוח האנשים, דרך הראיונות הרבים, הקורסים וההשתלמויות, הענקת הדרגות וקביעת המצטיינים ביציאה לקצונה ... הערכה רבה לי אליכם, מאיר וסולי, על החינוך ונטיעת הערכים העמוקים בקורל, שאותם זכינו אנו, המפקדים, החיילים והעמיתים, לראות בכל שירותה הצבאי. בימים אלו, ימי ספירת העומר, באים לידי ביטוי אהבה וחיבור בין אדם לחברו. בחיוכה, בצניעותה, בכבוד שהפגינה כלפי כל אדם - תרמה קורל בדרכה לאהבה ולחיבור הללו."

סמלת ראשונה קורל נפלה בעת מילוי תפקידה ביום א' באייר תשע"ד (1.5.2014). בת עשרים ושתיים בנפלה. היא הובאה למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין בגדרה. הותירה הורים, אחות ושני אחים.

על מצבתה של קורל כתבו אוהביה: "קורל האהובה בלב בנשמה, בזיכרון ובמחשבה לעֹלם ולעלמי עלמיא."

כתב למשפחה הרמטכ"ל, רב-אלוף בנימין גנץ: "מפקדיה של קורל מספרים כי הייתה נגדת אחראית ומסורה לעבודתה. קורל מילאה על הצד הטוב ביותר כל משימה שהוטלה עליה, ואף יזמה ותרמה מעבר לנדרש מתפקידה. קורל תוארה כבחורה ערכית, חייכנית, אכפתית ואוהבת אדם, והיוותה בכך מופת לחיילי היחידה. בשל כל אלה ועוד הייתה מוערכת ואהובה על הסובבים אותה. דואב הלב על מותה של קורל בטרם עת. בטוחני כי דמותה תאיר את דרכם של מפקדיה וחבריה. זכרה יהיה נצור בליבנו תמיד."

בתעודת הוקרה לקורל, בחתימת האלופה אורנה ברביבאי ראש אגף כוח אדם, נכתב: "קורל ראתה את שירותה כשליחות ונשאה בה במסירות. נכונה ומסורה תמיד הקדישה עצמה להגברת כוחו של צה"ל ולטיפוח רוחו, כאשר טובת המדינה לנגד עיניה. תרומת חייה הייתה גדולה. שליחות חייה נקטעה עם מותה. צה"ל ינצור זכרה."

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון קורל קינן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי. קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים.

# data[].attributes.headline
יעקב (קובי) שיימן

# data[].attributes.subject
יעקב (קובי) שיימן

# data[].attributes.body
ליעקב נקבע פרופיל רפואי שאינו קרבי, אך הוא היה נחוש בדעתו להיות חייל קרבי, עירער על סיכומי הוועדה הרפואית ואכן הצליח.

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון יעקב קובי שיימן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן שושנה ואבא. נולד ביום י"ז בטבת תשכ"ח (18.1.1968) ברמלה, בן בכור במשפחה בת שלושה ילדים. יעקב למד בבית-הספר היסודי 'בארי' בראשון לציון ובגימנסיה הריאלית, במגמת מחשבים. ליעקב נקבע פרופיל רפואי שאינו קרבי, אך הוא היה נחוש בדעתו להיות חייל קרבי, עירער על סיכומי הוועדה הרפואית ואכן הצליח.

# data[].attributes.headline
נמרוד ריבלין

# data[].attributes.subject
נמרוד ריבלין

# data[].attributes.body
נמרוד שירת בחטיבת הגבעתי

# data[].attributes.headline
אבנר ליכטנשטיין

# data[].attributes.subject
אבנר ליכטנשטיין

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_caption
בן זהבה ואברהם, נולד ביום כ"ו בחשוון תשכ"ג (23.11.1962) בקריית-שמונה, והוא דור שלישי בארץ.

# data[].attributes.headline
יהושע (שוקי) בנימין

# data[].attributes.subject
יהושע (שוקי) בנימין

# data[].attributes.headline
אבנר ליכטנשטיין

# data[].attributes.subject
אבנר ליכטנשטיין

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.body
שני שירת בחטיבת הנח"ל

# data[].attributes.body
בן אדולף ורגינה. נולד ביום י"ט בסיון תש"ח (26.6.1948) בסופיה, בירת בולגריה, ועלה לארץ עם משפחתו בהיותו בן חמישה חודשים.

# data[].attributes.headline
יעקב (ז'ק) מזרחי-אביגיל גניר

# data[].attributes.subject
יעקב (ז'ק) מזרחי-אביגיל גניר

# data[].attributes.body
המשפחה עברה להתגורר בחולון ושם למד יעקב בבית ספר "ביאליק".

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן בלה ומשה. נולד בשנת תרפ"ב (1922) בתל אביב למשפחה מרובת ילדים. האב יליד הארץ והאם ילידת מצרים. המשפחה עברה להתגורר בחולון ושם למד יעקב בבית ספר "ביאליק".

כשפרצה מלחמת העולם השניה, התגייס לצבא הבריטי והוצב לפלוגה 606 של חיל החפרים. הא שירת במצרים ובמדבר המערבי - במרסה מטרוך ובטוברוק - ובמארס 1941 נשלח ליוון עם החיל שנועד לעצור את פלישת הגרמנים לארץ זו. בשלהי אפריל נשבר מערך ההגנה הבריטי ובמהלך הנסיגה דרומה, ביום א' באייר תש"א (28.4.1941), נפל יעקב. מקום קבורתו לא נודע. הניח הורים, שלושה אחים ושתי אחיות.

יעקב (ז'ק) מזרחי (Mizrehi Jacob), מספר אישי בריטי PAL/12841, התגייס לצבא הבריטי בשנת 1940. הוצב בחיל החפרים הבריטי (P.C. - Pioneer Corps) ביחידה 603 Pioneer Coy. מקצועו הצבאי - חפר. בהמשך הועבר ליחידה 606 Pioneer Coy. דרגתו בצבא הבריטי רב טוראי (Cpl. - Corporal).
מקום קבורתו לא נודע. הונצח ב- ATHENS MEMORIAL, יוון, בציון Face 10.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום קבורתו לא נודע
אבן לזכרו הוצבה ב בית העלמין הבריטי יוון-אתונה

גלעד למתנדבי היישוב העברי במלחמת העולם השנייה שנפלו בנכר ירושלים (הר הרצל)

גן הנעדרים ירושלים (הר הרצל)

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי יעקב ז'ק מזרחי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן בלה ומשה. נולד בשנת תרפ"ב (1922) בתל אביב למשפחה מרובת ילדים. האב יליד הארץ והאם ילידת מצרים. המשפחה עברה להתגורר בחולון ושם למד יעקב בבית ספר "ביאליק". כשפרצה מלחמת העולם השניה, התגייס לצבא הבריטי והוצב לפלוגה 606 של חיל החפרים.

# data[].attributes.body
בן אסתר ונתן, נולד ביום י"ג בשבט תרפ"ו (28.1.1926) בירושלים, דור שישי לילידי ירושלים.

# data[].attributes.attachment_caption
נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה,התחיל לעבוד בפרדסים,פותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

# data[].attributes.headline
יוסף חדד ברזלי

# data[].attributes.subject
יוסף חדד ברזלי

# data[].attributes.headline
מרדכי (מוטי) חן

# data[].attributes.subject
מרדכי (מוטי) חן

# data[].attributes.body
מרדכי (מוטי) חן היה סמל
יהלי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מרדכי (מוטי), בן לינדה ורפאל, נולד ביום כ"ד בניסן תשט"ו (16.4.1954) בתל-אביב. הוא למד בבית-הספר היסודי "חשמונאים" ברמת-גן, מקום שם התגוררה משפחתו, ואחרי-כן למד בבית-הספר התיכון-מקצועי "אורט יד-שפירא" ביפו, במגמה לחשמלאות. מוטי היה בן הזקונים במשפחתו ועל כן זכה ליחס מיוחד וגדל באווירה שכולה חום ואהבה. בני המשפחה והמכרים אהבו אותו והקדישו לו מזמנם, שכן היה נער עליז ומלא שמחת חיים. משהתבגר נהיה מוטי נער אוהב חברה ונעשה הרוח החיה בכל מקום. הוא רכש ידידים רבים מקרב חבריו לספסל הלימודים ולתנועת "הנוער העובד והלומד", והיה ראש וראשון בארגון פעילות חברתית, שכללה טיולים, מסיבות, משחקי חברה, ערבי הווי ובילויים משותפים. הוא גיבש לעצמו השקפת עולם ודעות שעליהן הגן בנאמנות. אפילו היה הדבר כרוך בהתנגשות עם מבוגרים או ב"מרידה" במוסכמות החברה. מוטי היה בעל יכולת רבה בעבודת כפיים והצטיין במיומנות בכל עבודה שדרשה התמצאות במערכות מסובכות ומורכבות. הוא היה המתקן והמשפץ של מכשירים ומנועים ולא היה חדל מעבודתו עד שהיה מחזיר כל מכשיר פגום לכשירות. מטבעו היה בעל נפש רגישה ועדינה, וידע להעניק מחום לבו לבני אדם ולבעלי חיים שאהב. לא אחת היה מביא לביתו בעל חיים פצוע שנזקק לטיפול. ואכן אחרי טיפול חם ואוהב היה שולח אותו לחפשי בריא לחלוטין. מוטי הקדיש הרבה מזמנו הפנוי לקריאת ספרי מופת ולהאזנה למוסיקה. הוא היה ספורטאי מצטיין, בעיקר בענף הכדורגל, ונמנה עם סגל קבוצת הכדורגל של "הכח" רמת-גן. הוא לא זנח את עיסוקיו בספורט גם לאחר שגויס לצה"ל ובכל תקופה של חופשה נהג לשוב למגרש הכדורגל ולשחק לצד חבריו.

מוטי גויס לצה"ל בתחילת מאי 1972 והוצב לחיל התותחנים. לאחר סיום הטירונות הוכשר לשמש איש צוות של תותח מתנייע והוצב בגדוד תותחים בסיני. במלחמת יום-הכיפורים השתתף עם יחידתו בקרבות הבלימה וההבקעה נגד המצרים בסיני. בקרבות אלה גילה מוטי את כישוריו בהפעלת כלי הנשק ואת רוח הצוות ואהבת האדם הטבועים בו. ביום כ"ט בתשרי תשל"ד (25.10.1973), נפל מוטי בעת מילוי תפקידו באזור רפידים. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין בקרית-שאול. השאיר אחריו הורים, שני אחים ואחות. לאחר מותו הועלה לדרגת סמל.

במכתב תנחומים למשפחה השכולה כתב מפקד היחידה: "מרדכי ז"ל נפגע בתאונה שקפחה את חייו של חייל טוב ומסור, אשר מעולם לא רב עם חבריו, היה אהוד על כל חיילי היחידה ומפקדיה והצטיין במלאכתו, הן כתותחן והן כמפ"ט חימוש. נפילתו של מרדכי הייתה אבדה כבדה ליחידה, אך זהו המחיר של המלחמה שנכפתה על מדינת ישראל בהפתעתה, מלחמה בה הותקפנו אך זכינו בניצחון גדול. מרדכי ז"ל שימש תמיד דוגמא אישית והיה בין החיילים המעולים ביחידה, מבחינה מקצועית ומשמעותית. כאחד שלא ויתר לעולם, שלא הרע מעולם לאיש, כחייל טוב ומסור, ייזכר מוטי לעד בין חיילי היחידה".

חורשה ביער בקוע הוקדשה לזכרו של מוטי, ומשמשת מקום מפגש למשפחה ולחברים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

דיווח

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

עמותת יד התותחנים וחיל התותחנים מרכינים ראש וזוכרים באהבה את יקירכם, את מורשתו ופועלים לאורה.

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קריית שאול

אזור: 1 חלקה: 5 שורה: 3 קבר: 18

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל מרדכי מוטי חן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
מרדכי (מוטי), בן לינדה ורפאל, נולד ביום כ"ד בניסן תשט"ו (16.4.1954) בתל-אביב. הוא למד בבית-הספר היסודי "חשמונאים" ברמת-גן, מקום שם התגוררה משפחתו, ואחרי-כן למד בבית-הספר התיכון-מקצועי "אורט יד-שפירא" ביפו, במגמה לחשמלאות. מוטי היה בן הזקונים במשפחתו ועל כן זכה ליחס מיוחד וגדל באווירה שכולה חום ואהבה.

# data[].attributes.body
שאול התגייס לחיל החימוש

# data[].attributes.headline
דן הר שלג פריזל 

# data[].attributes.subject
דן הר שלג פריזל 

# data[].attributes.body
https://www.izkor.gov.il/%D7%93%D7%9F%20%D7%94%D7%A8%20%D7%A9%D7%9C%D7%92%20%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%96%D7%A8/en_8dfcd60d2c1eacb5ae403a4a48db2b83
מכיתה ה' של בית-הספר העממי היה חבר בתנועת-הנוער
עדי גבע

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בנם-יחידם של דבורה ומשה, נולד ביום כ"ג בכסלו תרפ"ט (6.12.1928) בירושלים. הוא למד בבית-החינוך לילדי העובדים בירושלים אך סירב להמשיך בלימודיו בבית-ספר תיכון, על אף התוצאות החיוביות של הבדיקה הפסיכוטכנית. דן אמר: "אהיה חבר מועיל יותר לקיבוץ אם אלמד מקצוע, וגם לאמא יהיה קל יותר". הוא נתקבל לבית-הספר המקצועי "עמל" ולמד בו מסגרות וחרטות. מכיתה ה' של בית-הספר העממי היה חבר בתנועת-הנוער "המחנות העולים" ומדריך בה מגיל 14. אחר-כך הצטרף ל"תנועה המאוחדת". עם תום לימודיו בבית-הספר המקצועי נשאר שנה נוספת בעיר, כי רצה לצאת להכשרה עם בני גילו בתנועה, שטרם סיימו את לימודיהם בבית-הספר התיכון. דן עבד בבית-מלאכה והתבלט בכשרונותיו הטכניים ובו בזמן התמסר להדרכה בתנועה. כשיצאה קבוצתו להכשרה לא ניתן לו להצטרף אליה. הוא נשלח להדרכה לחיפה. שם עבד שלושה ימים בשבוע בנמל כסבל, וארבעה ימים בהדרכת הנוער. עם פרוץ מלחמת- העצמאות תבעה ממנו התנועה להמשיך בהדרכה, אולם לבו לא היה שלם עם תפקידו, שנראה לו כבלתי-חשוב באותם ימים. הוא עזב את חיפה על דעת עצמו והצטרף לחבריו בהכשרה המגויסת בכפר בלום. שם עבד תחילה בעבודה חקלאית ואחר-כך במסגריה. הוא הצטיין בהמצאות ובשכלול הייצור. לא ארכו הימים ודן נקרא למרכז התנועה, והועמד למשפט על הפרת משמעת בעוזבו את ההדרכה. הוא נתבע, באיום של הוצאה מהתנועה, לחזור מיד לתפקידו, אולם "ערק" והצטרף ליחידה לוחמת אחרת של הפלמ"ח. נלחם במנרה ורמות נפתלי. בסוף חודש אפריל נחון דן על-ידי מזכירות התנועה וחזר לחבריו- לגרעין המגויסים בחטיבת "יפתח" בהר-כנען. היה חייל למופת, אמיץ-לב, חסון, נאמן למפקדיו ורע טוב לחבריו-לנשק. לוהט כולו ברצון לנקום את מות חבריו. כשנודע לו על מות הטוב שבחבריו כתב לאמו: "הידיעה על מות שאוליק הממה אותי, אך אחרי שחשבתי מעט הגעתי למסקנה, שאינה מקורית ביותר, שאי-אפשר להתעלם מהקרבת קרבנות במלחמה... שאול היה חבר יקר לי ועלי לנקום את דמו. אני מתבייש במלה זו, כי ברברית היא. אולם כל דמי צועקים בי, ואני אנקום".

בזמן המערכה לכיבוש צפת נודע למפקדו כי דן הוא בן יחיד להוריו והוא פקד עליו להישאר בעורף, אולם דן ראה בכך עלבון נוקב ותבע במפגיע לצרפו למסתערים. בכיבוש המצודה חיפה על חבריו במקלעו. "דן, אתה גלוי לעיני האויב", אמרו לו חבריו. "אני יודע" - השיב דן - "אוציא עוד צרורות מספר לחיפוי ואחר-כך אסתתר". ליד מקלעו פגע בו כדור האויב. הוא עוד הספיק לקרוא: "נפגעתי! קדימה," ואלו היו דבריו האחרונים לפי עדות חבריו. נפל ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948). הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בצפת.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

תיהי נשמתך בגן עדן גיבור ישראל

דיווח

גיבור ישראל תיהי נשמתך בגן עדם

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי צפת

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 33

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי דן הר שלג פריזר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בנם-יחידם של דבורה ומשה, נולד ביום כ"ג בכסלו תרפ"ט (6.12.1928) בירושלים. הוא למד בבית-החינוך לילדי העובדים בירושלים אך סירב להמשיך בלימודיו בבית-ספר תיכון, על אף התוצאות החיוביות של הבדיקה הפסיכוטכנית. דן אמר: "אהיה חבר מועיל יותר לקיבוץ אם אלמד מקצוע, וגם לאמא יהיה קל יותר". הוא נתקבל לבית-הספר המקצועי "עמל" ולמד בו מסגרות וחרטות.

# data[].attributes.body
במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בחיל החפרים. נפל בשבי הגרמני בקלמטה שביוון. בחודש אפריל 1941 כשרכבת השבויים עשתה דרכה לגרמניה דרך יוגוסלביה, קפץ ממנה במטרה להימלט, אולם השומרים הגרמנים הבחינו בו והרגוהו. נפל ביום 28.4.1941 א' באייר תש"א. מקום קבורתו לא נודע. הניח הורים, שתי אחיות ושלוש אחים.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן זהבה וסעדיה. נולד בשנת תרפ"ה (1925) בצנעא שבתימן. בהיותו ילד עלה עם משפחתו לארץ-ישראל. המשפחה התיישבה בשכונת התקווה ובה עשה סעדיה את שנות נעוריו. לפרנסתו עבד בתיקון אופניים.

במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בחיל החפרים. נפל בשבי הגרמני בקלמטה שביוון. בחודש אפריל 1941 כשרכבת השבויים עשתה דרכה לגרמניה דרך יוגוסלביה, קפץ ממנה במטרה להימלט, אולם השומרים הגרמנים הבחינו בו והרגוהו. נפל ביום 28.4.1941 א' באייר תש"א. מקום קבורתו לא נודע. הניח הורים, שתי אחיות ושלוש אחים.

עוד על שירותו בצבא הבריטי:
סעדיה צברי (Zabary Saadia), מספר אישי בריטי PAL/13145, התגייס לצבא הבריטי בשנת 1940. הוצב בחיל החפרים הבריטי (P.C. - Pioneer Corps) ביחידה 603 Pioneer Coy. מקצועו הצבאי - חפר. בהמשך הועבר ליחידה 606 Pioneer Coy-Detached. דרגתו בצבא הבריטי טוראי (Pte. - Private).
מקום קבורתו לא נודע. הונצח ב- ATHENS MEMORIA, יוון, בציון Face 9.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דודי היקר, אחותך יונה עזאני אמי היקרה לי מכל, הלכה השנה לגן עדן לפגוש אותך, אנא חכה לה בשערי צדק, הראה לה את הדרך לבעלה, אבי היקר ציון עזאני שכבר נמצא שם ומחכה לה מאוגוסט , בגן עדן תודה לך דודי היקר, גיבור ישראל על ההקרבה שלך, במלחמה נגד הנאצים הארורים שרצחו אותך ביוגוסלביה ת.נ.צ.ב.ה.

דיווח

יהי זכרו ברוך יפה תואר כמו אבא שלי אברהם זל

דיווח

דודי היקר, גיבור ישראל נרצח ע״י הנאצים ביוגוסלביה

מקום קבורתו לא נודע
אבן לזכרו הוצבה ב בית העלמין הבריטי יוון-אתונה

אזור: חלקה: Face 9 שורה: קבר:

גלעד למתנדבי היישוב העברי במלחמת העולם השנייה שנפלו בנכר ירושלים (הר הרצל)

גן הנעדרים ירושלים (הר הרצל)

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי סעדיה צברי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן זהבה וסעדיה. נולד בשנת תרפ"ה (1925) בצנעא שבתימן. בהיותו ילד עלה עם משפחתו לארץ-ישראל. המשפחה התיישבה בשכונת התקווה ובה עשה סעדיה את שנות נעוריו. לפרנסתו עבד בתיקון אופניים. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בחיל החפרים. נפל בשבי הגרמני בקלמטה שביוון.

# data[].attributes.body
יששכר אלטר היה טוראי
יהלי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן שרה-רבקה ומנחם, נולד ביום ז' בתמוז תרצ"ג (1.7.1933) בתל- אביב להורים אדוקים, מציוני גרמניה. הוא למד בבית-הספר העממי "תחכמוני", וכבעל קול ערב שר במקהלתו של החזן דלין וממנה עבר לזו של החזן שלמה רביץ והיה במשך שנים הסולן של המקהלה. בבית-הספר הצטיין במיוחד בלימוד התנ"ך וגם משגמר את חוק לימודיו הוסיף להתעניין ולהתעמק בו. בגיל רך היה חבר בנוער "המזרחי", משם עבר לתנועת בית"ר. לאחר שסיים את בית-הספר התחיל לעבוד כמתלמד בחנות לכלי-זכוכית. שאיפתו לעתיד היתה להיות חבר קיבוץ. משבגר הצטרף למחתרת האצ"ל. תמיד דרש שיועסק בשירות קרבי. לא ידע פחד ועם זאת היה נבון ולא סיכן את עצמו לחינם. "גם החיה אינה יודעת פחד, אבל האדם יודע להיזהר" - היה אומר.

בפרוץ מלחמת-העצמאות השתתף כמקלען בהתקפת האצ"ל על רמלה. ביום כ"ג באייר תש"ח (1.6.1948) נפצע בחפותו על נסיגת חברים מעמדה קדמית ומת מפצעיו והוא אך בן 15 במותו. יששכר הובא למנוחת-עולמים בבית הקברות הצבאי בנחלת יצחק.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי נחלת יצחק

אזור: חלקה: 66 שורה: 11 קבר: 28

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי יששכר אלטר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן שרה-רבקה ומנחם, נולד ביום ז' בתמוז תרצ"ג (1.7.1933) בתל- אביב להורים אדוקים, מציוני גרמניה. הוא למד בבית-הספר העממי "תחכמוני", וכבעל קול ערב שר במקהלתו של החזן דלין וממנה עבר לזו של החזן שלמה רביץ והיה במשך שנים הסולן של המקהלה. בבית-הספר הצטיין במיוחד בלימוד התנ"ך וגם משגמר את חוק לימודיו הוסיף להתעניין ולהתעמק בו.

# data[].attributes.body
גאיה תמרי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אביב, בן רבקה ויצחק, נולד ביום כ"ט באדר א' תשי"א (6.4.1951) בבת-ים. עד שנתו העשירית למד בבית-הספר "ראשונים" בבת-ים, וכשעברה המשפחה לחולון למד בבית-הספר הממלכתי על-שם גורדון. ילד חביב היה, עליז ויפה תואר. מנעוריו היה חניך בתנועת "השומר הצעיר" ונחשב שחיין מעולה. כשסיים את לימודיו בבית-הספר העממי, הוענקה לו מלגה ללימודים במוסד החינוכי בקיבוץ מזרע. שם התגלו כישרונותיו האמנותיים והוא עיצב עבודות-מתכת אמנותיות ועסק בגרפיקה, שהייתה שטח שרצה להתמחות בו וראה בו את ייעודו. בתקופת מלחמת ששת הימים היה אך נער ואחיו הבכור שירת בצה"ל. אז כתב אל אמו: "מלחמה כעת, כל החברים במשק מגויסים והפיקוד במשק עבר לנוער. אולם אם את מפחדת להישאר לבדך, אני טס הביתה לשמור עליך". על כך ענתה לו אמו: "בשומרך על המולדת אתה שומר גם עלי".

אביב גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1969 והוצב לנח"ל. אחרי שעבר את האימון הבסיסי בנח"ל, השתלם בקורס קשר וצורף לסיירת "שקד".

לאחר תקופה של שירות מסור ללא-רבב שוחרר אביב והוצב ביחידת מילואים. עם השחרור חזר אביב למשק ולעיסוקים האהובים עליו - מסגרות וגרפיקה. סיפרה עליו גיסתו, רותה: "אביב, אחיו הקטן והאהוב של בעלי, היה אחד האנשים התוססים שהכרתי. כשהיה פוקד את ביתנו היה הבית לובש רוח צעירה ועליזה... אביב היה נער יפהפה, תמיר ובעל עינים כחולות, חכם ומוכשר... הוא אך הגיע לגיל שכישרונותיו החלו לשאת פרי". אביב נשא את חברתו, אתי, ארבעה חודשים לפני שפרצה מלחמת יום-הכיפורים ועבר להתגורר עמה בירושלים. השנים תכננו לנסוע לארצות הברית, כדי ללמוד שם גרפיקה ועיצוב-פנים. בתקופה שעשה בירושלים התפרנס מעבודות שונות, והיה גם סבל ואח בבית חולים. כחודש לפני שיצאו לנסיעה המיוחלת עברו בני הזוג להתגורר עם האם בחולון. כשפרצה מלחמת יום-הכיפורים לא חיכה אביב לצו הקריאה. הוא השאיר על שולחנו פתק לאמו: "אמא, לא יכולתי לחכות שיבואו לקרוא לי והלכתי". הוא הצטרף ל"כוח נתי" ועלה עם אנשיו לרמת-הגולן כמש"ק קשר בנגמ"ש פיקוד. במהלך הקרב של הכוח ליד כפר נסג', ביום ט"ז בתשרי תשל"ד (12.10.1973) נפגע נגמ"ש הפיקוד ואביב נהרג. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין בקרית-שאול. השאיר אחריו אישה, אב, אם ואח. לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל.

מפקד היחידה כתב למשפחה השכולה: ..."אביב ז"ל שירת ביחידת שריון ושימש מש"ק קשר בנגמ"ש פיקוד. בזמן אשר יקירכם שירת אצלנו הוכיח את עצמו כלוחם, כאדם וכבעל מקצוע. בשמי ובשם כל חיילי היחידה הנני מביע את צערנו העמוק והננו משתתפים באבלכם על מות יקירכם".

דברים לזכרו של אביב כלולים בספר שהוציאה החטיבה לאור לזכר חלליה במלחמת יום-הכיפורים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אני מאוד מעריכה את עבודתך ועל זה שנפלת והצלת חיים יהלי.

דיווח

דיווח

לא מכירה אותו אבל מגיע לו

דיווח

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קריית שאול

אזור: 1 חלקה: 9 שורה: 4 קבר: 1

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל אביב אביבלה כהן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
אביב, בן רבקה ויצחק, נולד ביום כ"ט באדר א' תשי"א (6.4.1951) בבת-ים. עד שנתו העשירית למד בבית-הספר "ראשונים" בבת-ים, וכשעברה המשפחה לחולון למד בבית-הספר הממלכתי על-שם גורדון. ילד חביב היה, עליז ויפה תואר. מנעוריו היה חניך בתנועת "השומר הצעיר" ונחשב שחיין מעולה. כשסיים את לימודיו בבית-הספר העממי, הוענקה לו מלגה ללימודים במוסד החינוכי בקיבוץ מזרע.

# data[].attributes.headline
אורי קוסטקובסקי-אביגיל גניר

# data[].attributes.subject
אורי קוסטקובסקי-אביגיל גניר

# data[].attributes.body
לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן אסתר ויצחק, נולד ביום ט' בכסלו תרפ"ט (22.11.1928) בעין חרוד. לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט. הוא עבר לחברת- הנוער בעין חרוד ועבד בעיקר בגינות-נוי. אחרי העבודה היה מתמסר להדרכת הנוער, והשפעתו היתה מורגשת מאוד בקרב החניכים. אורי היה מסור להוריו בכל לבו ולא אחת ביטא זאת בהבטחותיו להיות להם למשען לעת זקנתם. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח והצטרף להכשרה המגויסת בעין שמר. הוא התמסר בלב ונפש לאימוניו המרובים וסיים קורס מ"כים. כמדריך - היה נלהב ומלהיב, וכמפקד - ער ובהיר-מחשבה.

בתקופת מלחמת-העצמאות עבר עם מחלקתו לסביבות ירושלים בחודש מרס 1948, וצורף אל גדוד "הפורצים" בחטיבת "הראל". הוא לחם בראש כיתה בכיבוש קטמון ובפריצה לעיר העתיקה. אורי נפל במבצע "מכבי" ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) בקרב לכיבוש בית-מחסיר. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בקרית ענבים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קרית ענבים

אזור: חלקה: 1 שורה: 3 קבר: 25

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי אורי קוסטקובסקי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן אסתר ויצחק, נולד ביום ט' בכסלו תרפ"ט (22.11.1928) בעין חרוד. לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט. הוא עבר לחברת- הנוער בעין חרוד ועבד בעיקר בגינות-נוי. אחרי העבודה היה מתמסר להדרכת הנוער, והשפעתו היתה מורגשת מאוד בקרב החניכים.

# data[].attributes.body
יעקב למד באוניברסיטת בר אילן
בשנת 1987 יעקב גויס לשירות חובה בצה"ל

# data[].attributes.attachment_caption
בבית-הספר היסודי באזור על-שם "השבעה". למד נגינה בכינור. בציור ובריקוד ליאן חחצקלביץ

# data[].attributes.headline
ירחמיאל מליק לרר 

# data[].attributes.subject
ירחמיאל מליק לרר 

# data[].attributes.body
בשבוע הראשון של חודש מאי 1966 והוצב לחיל הרגלים אורי מימון

# data[].attributes.body
איתי גניש

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אביב, בן רבקה ויצחק, נולד ביום כ"ט באדר א' תשי"א (6.4.1951) בבת-ים. עד שנתו העשירית למד בבית-הספר "ראשונים" בבת-ים, וכשעברה המשפחה לחולון למד בבית-הספר הממלכתי על-שם גורדון. ילד חביב היה, עליז ויפה תואר. מנעוריו היה חניך בתנועת "השומר הצעיר" ונחשב שחיין מעולה. כשסיים את לימודיו בבית-הספר העממי, הוענקה לו מלגה ללימודים במוסד החינוכי בקיבוץ מזרע. שם התגלו כישרונותיו האמנותיים והוא עיצב עבודות-מתכת אמנותיות ועסק בגרפיקה, שהייתה שטח שרצה להתמחות בו וראה בו את ייעודו. בתקופת מלחמת ששת הימים היה אך נער ואחיו הבכור שירת בצה"ל. אז כתב אל אמו: "מלחמה כעת, כל החברים במשק מגויסים והפיקוד במשק עבר לנוער. אולם אם את מפחדת להישאר לבדך, אני טס הביתה לשמור עליך". על כך ענתה לו אמו: "בשומרך על המולדת אתה שומר גם עלי".

אביב גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1969 והוצב לנח"ל. אחרי שעבר את האימון הבסיסי בנח"ל, השתלם בקורס קשר וצורף לסיירת "שקד".

לאחר תקופה של שירות מסור ללא-רבב שוחרר אביב והוצב ביחידת מילואים. עם השחרור חזר אביב למשק ולעיסוקים האהובים עליו - מסגרות וגרפיקה. סיפרה עליו גיסתו, רותה: "אביב, אחיו הקטן והאהוב של בעלי, היה אחד האנשים התוססים שהכרתי. כשהיה פוקד את ביתנו היה הבית לובש רוח צעירה ועליזה... אביב היה נער יפהפה, תמיר ובעל עינים כחולות, חכם ומוכשר... הוא אך הגיע לגיל שכישרונותיו החלו לשאת פרי". אביב נשא את חברתו, אתי, ארבעה חודשים לפני שפרצה מלחמת יום-הכיפורים ועבר להתגורר עמה בירושלים. השנים תכננו לנסוע לארצות הברית, כדי ללמוד שם גרפיקה ועיצוב-פנים. בתקופה שעשה בירושלים התפרנס מעבודות שונות, והיה גם סבל ואח בבית חולים. כחודש לפני שיצאו לנסיעה המיוחלת עברו בני הזוג להתגורר עם האם בחולון. כשפרצה מלחמת יום-הכיפורים לא חיכה אביב לצו הקריאה. הוא השאיר על שולחנו פתק לאמו: "אמא, לא יכולתי לחכות שיבואו לקרוא לי והלכתי". הוא הצטרף ל"כוח נתי" ועלה עם אנשיו לרמת-הגולן כמש"ק קשר בנגמ"ש פיקוד. במהלך הקרב של הכוח ליד כפר נסג', ביום ט"ז בתשרי תשל"ד (12.10.1973) נפגע נגמ"ש הפיקוד ואביב נהרג. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין בקרית-שאול. השאיר אחריו אישה, אב, אם ואח. לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל.

מפקד היחידה כתב למשפחה השכולה: ..."אביב ז"ל שירת ביחידת שריון ושימש מש"ק קשר בנגמ"ש פיקוד. בזמן אשר יקירכם שירת אצלנו הוכיח את עצמו כלוחם, כאדם וכבעל מקצוע. בשמי ובשם כל חיילי היחידה הנני מביע את צערנו העמוק והננו משתתפים באבלכם על מות יקירכם".

דברים לזכרו של אביב כלולים בספר שהוציאה החטיבה לאור לזכר חלליה במלחמת יום-הכיפורים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אני מאוד מעריכה את עבודתך ועל זה שנפלת והצלת חיים יהלי.

דיווח

דיווח

לא מכירה אותו אבל מגיע לו

דיווח

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קריית שאול

אזור: 1 חלקה: 9 שורה: 4 קבר: 1

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל אביב אביבלה כהן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
אביב, בן רבקה ויצחק, נולד ביום כ"ט באדר א' תשי"א (6.4.1951) בבת-ים. עד שנתו העשירית למד בבית-הספר "ראשונים" בבת-ים, וכשעברה המשפחה לחולון למד בבית-הספר הממלכתי על-שם גורדון. ילד חביב היה, עליז ויפה תואר. מנעוריו היה חניך בתנועת "השומר הצעיר" ונחשב שחיין מעולה. כשסיים את לימודיו בבית-הספר העממי, הוענקה לו מלגה ללימודים במוסד החינוכי בקיבוץ מזרע.

# data[].attributes.body
אלימלך (מילק) גרומט מת בעצירת טרוריסט מלשים פצצע בשוק
יונתן מיכל

# data[].attributes.body
איתי אביגדורי למד בבית-ספר היסודי "תרבות"
בראשון לציון וסיים את לימודיו בהצטינות בבית-הספר
התיכון "עמית" בעיר, במגמה הריאלית.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן מרים ועודד. נולד ביום ד' באלול תשל"א (25.8.1971) בראשון לציון. למד בבית-הספר היסודי 'תרבות' בראשון לציון וסיים את לימודיו בהצטיינות בבית-הספר התיכון 'עמית' בעיר, במגמה הריאלית, וזכה גם בתעודת הצטיינות בפעילות חברתית.

איתי היה רגיש מאוד ובעל מודעות עצמית עמוקה ביותר. הוא ידע להגדיר לעצמו את רגשותיו והרגשותיו, והעסיק עצמו רבות בספק הקיומי. ביטוי לכך נתן בחלק מהשירים שכתב, כפי שעולה ממלותיו של אחד מהם: "...אך זמנים יש כמו לילה חורפי / בם תקווה אין, והכל רק שחור / אז באים מלה או סתם שיר / מאירים את הלב מבפנים".

בשירים אחרים ביטא את בדידותו ואת סערות נפשו ורוחו. בשיר 'אבנים' כתב: "כמו טיול של בית-ספר / בחורבות עתיקות / כך אני מטייל / בלבי, בתוך נפש / מחפש רק אבן פינה / זו שלא הופרעה / מחפש רק מקום להניח ראשי / ולמצוא שם תקווה תחת אבן פינה. / כמו טיול של חיים בין שרידים של טירה / של צריח, חומה / מסתכל על זו הטירה / מה יפתה בחוסנה / ותוהה על עתיד / והווה, ועבר שכואב / ודוחף ושואף לגולל / זו האבן מלב".

בהיותו אינדיבידואליסט לא השתייך לארגון נוער כלשהו, אך יגלה אכפתיות עמוקה ומעורבות רגשית, תוך דאגה רבה למתרחש בחברה ובמדינה. באחדים משיריו ניכרת מעורבות חברתית זו בצד ההומור הדק שניחן בו: "לכנסת שלנו יש נשמה / נשמה של תינוקת בבטן אימה / היא צועקת, צורחת, מביישת האם / ועושה כך חוזר וחלילה, וכן / ...את הכנסת שלנו יש לחנך, / להראות לבניה כיצד לחייך. / וכיצד להשפיע וכיצד לא לצעוק / ואם ינהגו רק כך / יש סיכוי שנגיע רחוק". הוא אהב ספרי היסטוריה, חידושים והמצאות, מדע בדיוני, מיתולוגיה של עמים שונים, וכן סיפורי-עם עתיקים. היה חובב סרטים מושבע, נמשך לשפות ובעיקר לאנגלית, ואהב מוסיקה לסוגיה השונים.

איתי גויס לצה"ל בראשית יולי 1991. לאחר הטירונות, אותה סיים בהצטיינות, ולאחר שסיים בהצטיינות קורס משקי תחזוקה, הוצב ליחידת חיל-התחזוקה. היה אהוד על חבריו ליחידה, כפי שמעידה אחת מהם - שרית: "הוא היה חברותי מאוד, עם המון רוח חיים, שמח וצחק עם כולם".

ביום ח' בטבת תשנ"ב (15.12.1991) נפל איתי בעת שירותו והובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין הצבאי בראשון לציון. הותיר אחריו הורים ושלוש אחיות - מיכל, עדי, וליאור. במכתב תנחומים למשפחה כתב מפקדו: "איתי היה חייל חרוץ, רגיש, מסור, בעל יכולת אישית גבוהה ורצון לעזור לזולת. איתי היה חייל חברותי וחביב על חבריו ומפקדיו ביחידה".

בעזבונו של איתי נמצאו יומני חיים, שחלקם האחרון אסופת שירים. השירים נדפסו והוצאו לאור על-ידי הוריו בספר 'מבט על'. בשירו 'היופי' הוא כותב: "הדברים היפים יותר הם הדברים שמבפנים. / נכון הים יפה, החול יפה / ואין יפה כשקיעה. / אך מה כל זה / בלא קצת רגש וכאב, קורטוב של שמחה ופחד. / איזה מין חיים יש לו לאדם ללא הרגשות. / לכן אומר בבטחון, הדברים היפים הם / הדברים שמבפנים".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי איתי אביגדורי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן מרים ועודד. נולד ביום ד' באלול תשל"א (25.8.1971) בראשון לציון. למד בבית-הספר היסודי 'תרבות' בראשון לציון וסיים את לימודיו בהצטיינות בבית-הספר התיכון 'עמית' בעיר, במגמה הריאלית, וזכה גם בתעודת הצטיינות בפעילות חברתית. איתי היה רגיש מאוד ובעל מודעות עצמית עמוקה ביותר. הוא ידע להגדיר לעצמו את רגשותיו והרגשותיו, והעסיק עצמו רבות בספק הקיומי.

# data[].attributes.attachment_caption
 למד בבית-הספר היסודי באזור על-שם "השבעה".  למד נגינה בכינור בגלל בריאותו שנתרופפה נאלץ לעזוב את הקיבוץ קדיש לתחביביו. גויס לצה"ל בינואר 2960 

# data[].attributes.headline
 ירחמיאל מליק לרר

# data[].attributes.subject
 ירחמיאל מליק לרר

# data[].attributes.headline
מימון- אדמונד אילוז חיפה

# data[].attributes.subject
מימון- אדמונד אילוז חיפה

# data[].attributes.body
מימון גויס לצה"ל במחצית מאי 1974 והוצב לחיל ההנדסה והשריון, זוהר מאור

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יצחק וכרמלה. נולד ביום כ"ב בתמוז תשט"ז (1.7.1956) בלוד. משפחתו עקרה לחיפה ומימון התחיל ללמוד בבית-הספר היסודי 'אחיעזר' שבמקום. המצב הכלכלי במשפחה רבת-הנפשות לא היה שפיר, ומימון החליט ללמוד מקצוע כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא נתקבל לבית-הספר התיכון-מקצועי 'תורה ומלאכה' שבקרית- אתא ולמד שם מסגרות מכנית. בתום לימודיו יצא לעבודה בתע"ש ובמספנות ישראל, ואת משכורתו נתן להוריו. לפני גיוסו נשלח מטעם צה"ל לקורס נהיגה קדם-צבאי.

מימון גויס לצה"ל במחצית מאי 1974 והוצב לחיל ההנדסה והשריון, אך הספיק לשרת חודשים מעטים בלבד. ביום כ"א בכסלו תשל"ה (5.12.1974) נפל מימון בעת מילוי תפקידו. הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין הצבאי שבחיפה. השאיר אחריו הורים ושמונה אחים ואחיות.

במכתב-תנחומים למשפחה כתב מפקדו: "בנכם שירת כנהג וזכה להערכת חבריו החיילים ומפקדיו כחייל וכחבר נאמן. הוא היה ידוע כחייל שקט, ממושמע, בעל רצון חזק המקבל את כל המוטל עליו בשקט וברוח טובה".

משפחתו תרמה ספרייה תורנית לבית-הכנסת 'בית-אל' שבחיפה לזכרו של מימון.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

אח שלי תנוח בגן עדן ההורים שלך שנתנו את כל חייהם למען המשפחה גם שם ליידך, אנחנו כאן להמשיך את מה שהתחלתה בכדי להנחיל לדורות הבאים נזכור אותך לעד

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

חברי לכיתה מבית ספר יסודי , תמיד חיוך גדול על הפנים יהי זכרך ברוך

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי חיפה

אזור: ב חלקה: 2 שורה: 5 קבר: 9

אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל צומת חולדה

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי ראשון מימון-אדמונד אילוז - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יצחק וכרמלה. נולד ביום כ"ב בתמוז תשט"ז (1.7.1956) בלוד. משפחתו עקרה לחיפה ומימון התחיל ללמוד בבית-הספר היסודי 'אחיעזר' שבמקום. המצב הכלכלי במשפחה רבת-הנפשות לא היה שפיר, ומימון החליט ללמוד מקצוע כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא נתקבל לבית-הספר התיכון-מקצועי 'תורה ומלאכה' שבקרית- אתא ולמד שם מסגרות מכנית.

# data[].attributes.attachment_caption
ירחמיאל לרר 

# data[].attributes.body
ירחמיאל לרר גויס לצה"ל בינואר 1960. עבר קורס-נהגות וצורף ליחידת-תובלה. היה חייל ממושמע ומילא בנאמנות את המוטל עליו. נפל בשעת מילוי תפקידו ביום א' באייר תשכ"א (17.4.1961) הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בקרית-שאול.

# data[].attributes.location_name
ירחמיאל אמדורסקי, ירושלים

# data[].attributes.headline
תל אביב- תמר

# data[].attributes.subject
תל אביב- תמר

# data[].attributes.body
למד בבית-הספר היסודי באזור על-שם "השבעה". לאחר סיימו את לימודיו יצא עם חברת-נוער לקיבוץ סאסא שבגליל, שם למד ועבד ועסק בנגינה, בציור ובריקוד. גויס לצה"ל בינואר 1960.

# data[].attributes.headline
שלמה (שלומי) ליכטמן

# data[].attributes.subject
שלמה (שלומי) ליכטמן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.headline
ירחמיאל (מליק) לרר

# data[].attributes.subject
ירחמיאל (מליק) לרר

# data[].attributes.body
עבר קורס-נהגות וצורף ליחידת-תובלה.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.location_name
זוסמן, ראשון לציון

# data[].attributes.body
קורל קינן בת סולי ומאיר , היו לה 3 אחים והיא הייתה הבכורה .
נהניתי מאוד לקרוא עליה ,
כרמל

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי.

קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים. בהגיעה לגיל בית הספר היסודי החלה קורל את הלימודים בבית ספר "גנים", והמשיכה בבית הספר בקריית חתני פרס נובל.

כשהייתה קורל בת כאחת-עשרה המשפחה עברה להתגורר בגדרה. קורל עברה ללמוד בבית הספר "פינס" והמשיכה ללימודי חטיבה ותיכון בתיכון האזורי בגדרה, בו סיימה בהצלחה שתים-עשרה שנות לימודים.

קורל תמיד הקרינה שמחת חיים, רצון לעזור ואהבה לזולת. היא אהבה במיוחד לטפל בתינוקות וילדים, הרבתה לעזור לאמה סולי בעבודתה בגן הילדים שלה ומגיל צעיר חלמה להקים משפחה ולגדל שלושה ילדים. לאורך השנים קורל גם מעולם לא סירבה לשמש כשמרטפית, סיפרו הוריה, ועזרה ככל יכולתה כל אימת שביקשו ממנה.

קורל אהבה מאוד לבלות עם חברים, וזכורה לכולם בצחוקה המתגלגל ובאהבה הענקית שהעניקה לכל סובביה. מאז ילדותה היא רצתה לטייל בכל העולם, ובמהלך השנים סיירה במקומות רבים סביב הגלובוס.

ב-15.11.2010 התגייסה קורל לצה"ל. היא שירתה בחיל התקשוב, במחלקת תקשוב והתרעה בפיקוד העורף. משסיימה את שירות החובה המשיכה לשירות קבע בחיל, במדור לוגיסטיקת תקשוב ובענף תקשוב. במהלך השירות עברה קורל קורס מפקדים ובתפקידה האחרון הייתה בתקן קצינת מטה כוח אדם ותקציבים במחלקה.

סיפר סגן-אלוף גיל, מפקדה של קורל: "לאורך כל שירותה של קורל, וגם בעת החתימה לקבע, 'רבו עליה' המפקדים - תחת מי תשרת, באיזה תפקיד, ובעיקר מי ייהנה מהחיוך שלה, מהסדר והארגון, מדרך הארץ שבה התנהלה. זכיתי לפקד על מפקדת אחראית, יוזמת, תורמת מעבר לנדרש ואהובה על כולם - מפקדים וחיילים כאחד. יכולתי לסמוך עליה, שאם אזדקק לסיועה בכל נושאי כוח האדם היא לא תסרב, תקפוץ מיד על התפקיד כי אנשים היו בשבילה הכול. היא סייעה לי רבות בפיתוח ובטיפוח האנשים, דרך הראיונות הרבים, הקורסים וההשתלמויות, הענקת הדרגות וקביעת המצטיינים ביציאה לקצונה ... הערכה רבה לי אליכם, מאיר וסולי, על החינוך ונטיעת הערכים העמוקים בקורל, שאותם זכינו אנו, המפקדים, החיילים והעמיתים, לראות בכל שירותה הצבאי. בימים אלו, ימי ספירת העומר, באים לידי ביטוי אהבה וחיבור בין אדם לחברו. בחיוכה, בצניעותה, בכבוד שהפגינה כלפי כל אדם - תרמה קורל בדרכה לאהבה ולחיבור הללו."

סמלת ראשונה קורל נפלה בעת מילוי תפקידה ביום א' באייר תשע"ד (1.5.2014). בת עשרים ושתיים בנפלה. היא הובאה למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין בגדרה. הותירה הורים, אחות ושני אחים.

על מצבתה של קורל כתבו אוהביה: "קורל האהובה בלב בנשמה, בזיכרון ובמחשבה לעֹלם ולעלמי עלמיא."

כתב למשפחה הרמטכ"ל, רב-אלוף בנימין גנץ: "מפקדיה של קורל מספרים כי הייתה נגדת אחראית ומסורה לעבודתה. קורל מילאה על הצד הטוב ביותר כל משימה שהוטלה עליה, ואף יזמה ותרמה מעבר לנדרש מתפקידה. קורל תוארה כבחורה ערכית, חייכנית, אכפתית ואוהבת אדם, והיוותה בכך מופת לחיילי היחידה. בשל כל אלה ועוד הייתה מוערכת ואהובה על הסובבים אותה. דואב הלב על מותה של קורל בטרם עת. בטוחני כי דמותה תאיר את דרכם של מפקדיה וחבריה. זכרה יהיה נצור בליבנו תמיד."

בתעודת הוקרה לקורל, בחתימת האלופה אורנה ברביבאי ראש אגף כוח אדם, נכתב: "קורל ראתה את שירותה כשליחות ונשאה בה במסירות. נכונה ומסורה תמיד הקדישה עצמה להגברת כוחו של צה"ל ולטיפוח רוחו, כאשר טובת המדינה לנגד עיניה. תרומת חייה הייתה גדולה. שליחות חייה נקטעה עם מותה. צה"ל ינצור זכרה."

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון קורל קינן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי. קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים.

# data[].attributes.body
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

לאחר פרוץ מלחמת-העצמאות התנדב ושירת בחטיבת "אלכסנדרוני". יוסף נפל בוואדי ערה ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) והוא בן 16. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בפתח תקווה.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי פתח תקווה

אזור: חלקה: 1 שורה: 2 קבר: 12

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי יוסף חדד ברזלי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

# data[].attributes.headline
יפתח אוטולנגי

# data[].attributes.subject
יפתח אוטולנגי

# data[].attributes.body
יפתח אוטולנגי היה סגן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן רות ומיכאל. נולד ביום י"ט באייר תשל"א (14.5.1971) בירושלים. היה תינוק חולה שמדי יום איבד ממשקלו, לכן כשגדל להיות גבוה וחסון במיוחד, עורר תמיד פליאה בעיני הסובבים אותו.

הוא למד מעט והשתובב הרבה בימי לימודיו בבית-הספר היסודי, 'אגרון', והמשיך בלימודיו בבית-הספר התיכון שליד האוניברסיטה. באותם ימים פגש את אהבתו קרן ואת חבריו, איתם בילה את שעותיו היקרות עד יומו האחרון. מובלים על-ידי יפתח, חלפו עליהם ימי נעוריהם בטיולים במסגרת חוג סיירות, בסינמטק הירושלמי, בהשתעשעויות על במת התיכון, בתיעוד חייהם לפני מצלמת וידאו, בפאבים, בהם הקרינו סרטי 8 מ"מ, וכל זאת תחת הסיסמה: "שיהיה לנו מה לספר לנכדים". ואמר נמרוד, החבר הכי טוב של יפתח: "יפתח גם חי את החיים במלואם וגם הסתכל על איך שהוא חי תוך מודעות מוחלטת".

וסרטים אלה, ללא צורך בעדות מתווכת, מספרים על הקסם שלו, שאינו ניתן לתפיסה, כי היה יפה וחכם, בעל נוכחות וכשרון בימתי גדול, כריזמטי, נערץ על חבריו, אהוב על הבנות וגם שנוא עליהן. על אף המוחצנות, הביטחון העצמי וחוש ההומור, שחצה לעתים את גבולות טוב הלב, היה אדם רגיש, ששמר את עולמו הפנימי - האמת המוחלטת שלו - לעצמו.

בשלהי יולי 1989 גויס יפתח לצה"ל והתנדב לקורס-טיס. לאחר מספר חודשים פרש מן הקורס והתנדב לחטיבת הצנחנים. יפתח עשה מסלול מהיר בחטיבה, קורס מ"כים, קורס מש"קי חבלה וקורס קצינים. הוא נחשב לאחד הלוחמים והמפקדים הטובים ביותר שידעה היחידה. חיילים אהבוהו כמפקד, והעריכו את הרצינות שבה פעל. כל דבר נסגר עד הפרט האחרון. בצבא עסק רבות בשאלה מהי המערכת/העולם ומה הוא בתוכם. ובמכתביו כתב: "אפילו שיש לי ארבע שעות שינה בלילה, אני מקפיד לקרוא לפחות שני עמודים לפני השינה, כדי לשמור על השפיות". היתה לו ביקורת רבה ועיניו היו תמיד פקוחות למתרחש סביבו ובעזרת שני אלה ביצע את המוטל עליו וכך גם פיקד על חייליו. לכל דבר שעשה התלווה ערך מוסף של אדם מתבונן. בצבא הפך רציני יותר וההשתובבויות וחוסר האחריות הנעריים פינו את מקומם לתשומת-לב לפרטים, ליסודיות ולווידוא שהדברים נעשים ונבדקים עד לפרט האחרון.

ביום י"ז באייר תשכ"ב (20.5.1992) נפל סגן יפתח אוטולנגי בעת מילוי תפקידו, בתאונת אימוני קיץ של חטיבת הצנחנים. הוא הובא למנוחות בבית-העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.

השאיר אחריו הורים, אח - יותם, אחות - תרצה, חברה - קרן וחברים, שלא ממש יודעים מה לעשות עם כל סרטי הווידאו שהיו מיועדים לנכדים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

יפתח, אזכור אותך תמיד, ישנו מיטה ליד מיטה באוהל בקורס טייס. יהי זכרך ברוך

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

ילד שלי, קשה להאמין שכבר עברו שלושים שנה מאז שאתה איננו, הרבה יותר מהזמן שהיית! חושבים עליך ומדברים עליך כאילו שאתה עוד כאן. חברתך ומשפחתה הם משפחתנו לכל דבר ועניין. אוהבת אותך, אמא

דיווח

# data[].attributes.attachment_link.title
סגן יפתח אוטולנגי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן רות ומיכאל. נולד ביום י"ט באייר תשל"א (14.5.1971) בירושלים. היה תינוק חולה שמדי יום איבד ממשקלו, לכן כשגדל להיות גבוה וחסון במיוחד, עורר תמיד פליאה בעיני הסובבים אותו. הוא למד מעט והשתובב הרבה בימי לימודיו בבית-הספר היסודי, 'אגרון', והמשיך בלימודיו בבית-הספר התיכון שליד האוניברסיטה.

# data[].attributes.body
הוא הובא למנוחת עולמים בקבר אחים בבית העלמין שבחוף הכרמל

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.location_name
מחנה יהודה, ירושלים

# data[].attributes.headline
יוסף חדד ברזילי

# data[].attributes.subject
יוסף חדד ברזילי

# data[].attributes.body
יוסף לאחר פרוץ מלחמת-העצמאות התנדב ושירת בחטיבת "אלכסנדרוני"
ועזר שם מאוד.
מטר זפרן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

לאחר פרוץ מלחמת-העצמאות התנדב ושירת בחטיבת "אלכסנדרוני". יוסף נפל בוואדי ערה ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) והוא בן 16. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בפתח תקווה.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי פתח תקווה

אזור: חלקה: 1 שורה: 2 קבר: 12

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי יוסף חדד ברזלי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

# data[].attributes.body
https://www.izkor.gov.il/%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94%20%D7%9B%D7%94%D7%9F/en_d6996c66f3253493a95dd63913f2b180
נשלח לעבוד בלשכת גיוס שנפתחה בתל-אביב,
עדי גבע

# data[].attributes.body
בתקופת מלחמת-העצמאות גויס זמנית לחטיבת "אלכסנדרוני" וביום א' באייר תש"ח (10.5.1948), נפל בהגנת קיבוצו. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות ברמת הכובש.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן גילה ויעקב, נולד בשנת 1926 בפולין ועלה לארץ באוניית- המעפילים "האומות המאוחדות" ב-1.1.1948. עם בואו הצטרף לקיבוץ רמת הכובש.

בתקופת מלחמת-העצמאות גויס זמנית לחטיבת "אלכסנדרוני" וביום א' באייר תש"ח (10.5.1948), נפל בהגנת קיבוצו. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות ברמת הכובש.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום מנוחתו בית העלמין האזרחי רמת הכובש

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי מאיר קופר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן גילה ויעקב, נולד בשנת 1926 בפולין ועלה לארץ באוניית- המעפילים "האומות המאוחדות" ב-1.1.1948. עם בואו הצטרף לקיבוץ רמת הכובש. בתקופת מלחמת-העצמאות גויס זמנית לחטיבת "אלכסנדרוני" וביום א' באייר תש"ח (10.5.1948), נפל בהגנת קיבוצו. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות ברמת הכובש.

# data[].attributes.headline
אהוד אלעד אידלמן

# data[].attributes.subject
אהוד אלעד אידלמן

# data[].attributes.body
אהוד מאוד אהב ספורט

# data[].attributes.body
יורם וייס היה שנה חיל צנחן
יהלי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יורם, בן עליזה וגבריאל ז"ל, נולד ביום י"ח בשבט תשי"ד (22.1.1954), בירושלים. לאחר שסיים בהצלחה את לימודיו בבית-הספר היסודי, המשיך ולמד בבית-הספר התיכון העירוני הדתי ברמת-גן, במגמה הריאלית-ביולוגית ואף שם סיים בהצלחה. בתקופת הלימודים בבית-הספר התיכון הצטיין יורם כספורטאי בתחום הכדורסל, ואף היה השופט הצעיר ביותר באיגוד הכדורסל בישראל. כמו כן היה חבר במערכת העיתון שהוצא לאור בבית-ספרו. יורם לא נטה להתבלט והיה נער שקט ומכונס בתוך עצמו. קשה היה להגיע אליו ולהכיר אותו לעומקו, שכן היה אדם שאינו מגלה את סודותיו על נקלה. הוא לא ביקש לעצמו תהילה או הכרה בכישרונותיו ובתכונותיו הטובות. די היה לו בידיעה, שהאנשים הקרובים ללבו, מכירים אותו ומעריכים אותו. צניעותו של יורם נבעה מחוש ביקורת-עצמית מפותח. הוא היה זהיר בדיבורו ורגיש מאוד בהערכתם של כל מלה מנופחת וכל משפט נבוב. נילי, חברתו לספסל הלימודים, זוכרת ויכוחים בכיתה, כאשר מישהו היה מנסח את עמדתו בלהט, אך בדברים שאינם יוצאים מהלב, כיצד היה יורם משמש מעין סיסמוגרף, שלפי מבט עיניו הייתה מבחינה בין האמיתי למזויף, בין הישר למעוות, ובין כנות להעמדת פנים. כשהיה יורם נושא את דברו, היה מבטא את דעתו בהיסוס. הוא לא היה נואם מוכשר, אבל בכל זאת היו דבריו משכנעים ונכנסים אל הלב, כיוון שהכל הרגישו בכנות ובאמונה הפנימית שמאחורי הדברים. גם אם לא היו מסכימים עם דעותיו, ידעו חבריו לכיתה לכבד את דרכיו ודעותיו. הם ידעו שיורם בחר דרכו מתוך אמונה פנימית עמוקה ולא כדי למצוא חן בעיני החברים. התבגרותו של יורם נבעה גם מיחסו המיוחד להוריו. מוריו וידידיו הרגישו שמאחורי שתקנותו נחבאת לפעמים גם מועקה כבדה. רק לאחר זמן נודע, שאביו ז"ל חלה במחלה ממארת, מלווה ביסורי גוף קשים. במשך כל שנות מחלתו של אביו הייתה עיקר דאגתו של יורם להקל עליו לפחות בכך שנזהר מלעשות מעשים שיכעיסו או יעציבו אותו. נילי מוסיפה ומספרת, כיצד פעם הסתבכו שניהם במעשה משובה, שגבל בהפרת משמעת חמורה עד כדי כך, שמעמדם בבית-הספר היה תלוי על בלימה. יורם אמר אז: "לא אכפת לי כלום, אבל אסור שהורי ידעו על כך. אינני יכול לצערם". מות אביו הוסיף מימד לאישיותו והוא הפך מדריך לאחיו דני.

יורם גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1972 והתנדב לחיל הצנחנים. מאחר שהצטיין במהלך אימוני הטירונות כחייל וכאדם, היה בין המעטים שנבחרו להמשיך את דרכם בסיירת הצנחנים. יורם עבר בהצלחה קורס להפעלת ציוד מיוחד והוצב באחד מגדודי הצנחנים. במסגרת תפקידו יצא למשימות רבות להבטחת גבולות הארץ ובילה את רוב זמנו בשדה. מפקדיו היו מרוצים מאוד ממנו והכינו לו מסלול קידום לתפקידי פיקוד. במלחמת יום-הכיפורים, השתתף יורם בקרבות הבלימה נגד המצרים בסיני ובקרבות הפריצה אל מעבר לתעלת סואץ. בקרב שהתחולל ביום כ"ח בתשרי תשל"ד (24.10.1973) במבואות העיר סואץ, נפגע יורם ונהרג. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין בהר-הרצל. השאיר אחריו אם ואח. לאחר נופלו הועלה לדרגת רב-טוראי.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

דיווח

דיווח

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי יורם וייס - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
יורם, בן עליזה וגבריאל ז"ל, נולד ביום י"ח בשבט תשי"ד (22.1.1954), בירושלים. לאחר שסיים בהצלחה את לימודיו בבית-הספר היסודי, המשיך ולמד בבית-הספר התיכון העירוני הדתי ברמת-גן, במגמה הריאלית-ביולוגית ואף שם סיים בהצלחה. בתקופת הלימודים בבית-הספר התיכון הצטיין יורם כספורטאי בתחום הכדורסל, ואף היה השופט הצעיר ביותר באיגוד הכדורסל בישראל.

# data[].attributes.headline
יצחק-זאב (איציק) הוכמן

# data[].attributes.subject
יצחק-זאב (איציק) הוכמן

# data[].attributes.body
לאחר יצחק שסיים את לימודיו בבית-ספר תיכון הצטרף לקבוצת- הכשרה של "המכבי הצעיר" ברמת דויד במסגרת הפלמ"ח.

# data[].attributes.attachment_link.title
סרן יצחק-זאב איציק הוכמן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן סימה ויעקב, נולד ביום ג' בשבט תרפ"ו (18.2.1926) בארץ. לאחר שסיים את לימודיו בבית-ספר תיכון הצטרף לקבוצת- הכשרה של "המכבי הצעיר" ברמת דויד במסגרת הפלמ"ח. במסגרת זו עבר קורס מ"כים והועבר כמפקד כיתה לגבעת חיים. לאחר שעבר גם קורס מ"מים שירת כמפקד מחלקה בגבעת חיים. היה חבר קבוצת "הסוללים".

# data[].attributes.headline
ברוך ברי שיין

# data[].attributes.subject
ברוך ברי שיין

# data[].attributes.body
קיבוץ שריד החליט להעניק מילגת לימודים לתלמיד בית-הספר גבוה הנזקק לתמיכה הוא תושב עיירת-העולים הסמוכה לקיבוץ

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.location_name
עד 120 | דיור מוגן יוקרתי בהוד השרון, טווס, הוד השרון

# data[].attributes.body
הוא היה ילד טוב גאיה תמרי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מיכאל, בן חוה (חנה) ויצחק, נולד בשנת תרפ"ח (1928) בעיר סלוטינה בצ'כוסלובקיה. התחנך בבית ספר עממי ובהמשך למד את מלאכת הסנדלרות.

במלחמת העולם השנייה נלקח הנער מיכאל, כרבים מבני עירו, למחנה דכאו הסמוך למינכן.

דכאו היה ממחנות הריכוז הראשונים שהקימו הנאצים. המחנה החל לפעול כבר במארס 1933, ותחילה נכלאו בו רק מתנגדים מדיניים למשטר הנאצי. מעל 200,000 איש עברו בשעריו בשנות המלחמה, כ-31,000 מהם נספו. האסירים, יהודים ולא יהודים, הועבדו בפרך - בעיקר בתעשיית החימוש - וסבלו מרעב, מתשישות ומידם הקשה של אנשי האס. אס. שהתאמנו במקום. בחלק מהאסירים אף בוצעו ניסויים רפואיים אכזריים.

באפריל 1945 שוחרר מחנה דכאו על ידי האמריקאים, ומיכאל נמצא בו כשמכל משפחתו הגדולה לא נותר איש. הוא נדד בין מחנות העקורים באירופה והצטרף לתנועת הציונים הסוציאליסטים "דרור" שפעלה במחנה ההכשרה בפרנוואלד, מבצר צבאי אשר הוסב על ידי האמריקאים למחנה בו התקבצו פליטים יהודים.

ממחנה ההכשרה עלה מיכאל לארץ ישראל. באמצע שנת 1947 הוא הגיע סמוך לחופי הארץ על סיפון אוניית מעפילים שאורגנה על ידי המוסד לעלייה ב' של ה"הגנה", אך האונייה נתפסה בידי הבריטים וכל מעפיליה גורשו למחנה המעצר בקפריסין.

רק כעבור כמה חודשים זכה מיכאל להגיע לארץ. תחילה הצטרף לקיבוץ נען הסמוך לרחובות, ובאוקטובר 1947 הגיע לקיבוץ עין הים, בחוף הכרמל סמוך למושבה עתלית. מאוחר יותר עבר לגור בתל אביב.

במחצית מאי 1948, לאחר שאיבד את דודו היקר לו אשר נפל בקרב, החליט מיכאל להתגייס לצבא ההגנה לישראל. הוא שירת בחטיבה "שבע" שהתארגנה במהירות ערב הקמת המדינה, חטיבה שמשימתה הראשונה הייתה לפרוץ את הדרך לירושלים.

מיכאל נמנה עם לוחמי גדוד 71 שנשלחו לאזור לטרון, אך הספיק ללחום עם גדודו שבועות בודדים בלבד. הוא נפל באסון נשק שאירע בעת ההפוגה הראשונה, ביום כ' בסיוון תש"ח (27.6.1948), במשלט ישראלי שהגן על "דרך בורמה" אשר נפרצה כדי לעקוף את לטרון ובאב אל-וואד.

בן עשרים בנפלו. מיכאל נטמן תחילה בנען, וביום ב' בסיוון תש"י (18.5.1950) הועבר למנוחת עולמים בבית העלמין הצבאי בנחלת יצחק.

החלל הינו "נצר אחרון".
חללי "נצר אחרון" הם ניצולי שואה שנותרו שריד אחרון ממשפחתם הגרעינית (הורים, אחים, אחיות, בנים ובנות), שחוו על בשרם את אֵימַת השואה בגטאות ו/או במחנות הריכוז וההשמדה ו/או במנוסה ובמסתור בשטחים שנכבשו ע"י הנאצים ו/או בלחימה לצד אנשי המחתרות או הפרטיזנים בשטחי הכיבוש הנאצי שעלו לארץ, בשנות מלחמת העולם השנייה או אחריה, לבשו מדים ונפלו במערכות ישראל.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

מיכאל היקר, תודה לך על הכל. אנו מודים לך על תרומתך הגדולה לארץ ישראל, התחברנו עד מאוד לסיפורך, מקווים שאתה גאה להסתכל למטה ולראות על איך המדינה התפתחה בזכותך. יהי זכרו ברוך

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

יהי זיכרו ברוך . ת.נ.צ.ב.ה אדם שהקריב את החיים שלו למען המדינה...גיבור ישראל!

דיווח

קראנו את הסיפור והתחברנו. יהי זכרו ברוך

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי נחלת יצחק

אזור: חלקה: 60 שורה: 6 קבר: 12

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי מיכאל אדלר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
מיכאל, בן חוה (חנה) ויצחק, נולד בשנת תרפ"ח (1928) בעיר סלוטינה בצ'כוסלובקיה. התחנך בבית ספר עממי ובהמשך למד את מלאכת הסנדלרות. במלחמת העולם השנייה נלקח הנער מיכאל, כרבים מבני עירו, למחנה דכאו הסמוך למינכן. דכאו היה ממחנות הריכוז הראשונים שהקימו הנאצים. המחנה החל לפעול כבר במארס 1933, ותחילה נכלאו בו רק מתנגדים מדיניים למשטר הנאצי.

# data[].attributes.headline
יהושע ( שוקי) בינימין

# data[].attributes.subject
יהושע ( שוקי) בינימין

# data[].attributes.body
https://www.izkor.gov.il/%D7%99%D7%94%D7%95%D7%A9%D7%A2%20%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F/en_3936b8c36b04fa924c3b089783837373
שהיה בן 2 עבר עם משפחתו לירושלים .
עדי גבע

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.headline
יוסף בדד ברזלי

# data[].attributes.subject
יוסף בדד ברזלי

# data[].attributes.body
לאחר פרוץ מלחמת-העצמאות התנדב ושירת בחטיבת "אלכסנדרוני". יוסף נפל בוואדי ערה ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) והוא בן 16. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בפתח תקווה.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

לאחר פרוץ מלחמת-העצמאות התנדב ושירת בחטיבת "אלכסנדרוני". יוסף נפל בוואדי ערה ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) והוא בן 16. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בפתח תקווה.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי פתח תקווה

אזור: חלקה: 1 שורה: 2 קבר: 12

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי יוסף חדד ברזלי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

# data[].attributes.headline
משה (אצ'י) ליכטמן

# data[].attributes.subject
משה (אצ'י) ליכטמן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.body
חיים ברגר נפצע ומת על ידי טרוריסט בזמן שירותו

יונתן מיכל

# data[].attributes.attachment_caption
בשעות אחר הצוהריים והערב ובחופשות עבד בתפקיד פקידותי כעוזר מנהל הפנימייה אורי מימון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בנם של אסתר וששון. נולד ביום כ"ב באדר תש"א (21.3.1941) בהראט שבאפגניסטן. ילד שלישי למשפחה מרובת ילדים, ולו עשרה אחים ואחיות: שמעון, צבי, ציפורה, יששכר, יוסף, נפתלי, רינה, רותי, זהבה וראובן.

רפאל, שכונה רפי בפי כול, גדל באפגניסטן. בגיל עשר עלה ארצה עם משפחתו, והם התיישבו במעברת שדרות. עד כיתה ח' למד בבית ספר יסודי בשדרות.

בשעות שמעבר ללימודים הצטרף לגדודי הנוער (גדנ"ע) ואף שכנע נערים אחרים להצטרף. היה חניך בתנועת "הנוער העובד והלומד", ושם התגלה כנער בעל עוצמה וכריזמה. כשהגיעו למעברה עולים חדשים בני גילו, סייע בקליטתם בתבונה ובחום במסגרות אלה. להוריו עזר בעבודות הבית.

בכיתה ט' עבר לפנימיית "כפר סילבר" הסמוכה לאשקלון. מלבד הלימודים שבהם הצטיין, עבד במסירות בכל ענפי המשק בפנימייה, התמחה בענפי הפלחה והרפת ועשה חיל. בלט במבנה גופו המוצק וביכולותיו הספורטיביות הגבוהות והפגין כושר מנהיגות. מנהל הפנימייה אהב אותו והאמין ביכולותיו.

בשעות אחר הצוהריים והערב ובחופשות עבד בתפקיד פקידותי כעוזר מנהל הפנימייה כדי לסייע בכלכלת משפחתו.

עם חברו הקרוב שלמה שמר על קשר בביקורים הדדיים בפנימייה ובמכתבים גלויי לב. החבר כתב עליו: "הוא הקרין סמכות ואצילות נפש. רבים ניבאו לו גדולות ונצורות". בחופשות בילה עם חברי הילדות בקן של תנועת הנוער בשדרות.

ביום 7.8.1961 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת הצנחנים של חיל הרגלים. לאחר שהפגין יכולות קרביות גבוהות, נשלח לקורס קצינים שאותו סיים בהצטיינות ושב ליחידה בדרגת סגן משנה.

בשנת 1963, במהלך מארב לתפיסת מסתננים בנגב כחלק מפעולת תגמול, נורה רפי בשוגג על ידי כוחותינו ונפצע קשה בעמוד השדרה.

במשך ארבעה-עשר חודשים היה מאושפז בבית החולים בתל השומר לטיפולים ושיקום. תקופה זו הייתה רוויית מכאוב וסבל. חברו כתב: "את מסע הייסורים נשאת בדומייה, כיאה לנשמות גדולות ולאצילי רוח שכמותך". בעקבות הפציעה נזקק לכיסא גלגלים להתניידות.

בבית החולים הכיר את בת שבע, מקפלת מצנחים שעברה ניתוח והתאשפזה בביתן סמוך לביתן שלו. ניצוץ האהבה ניצת בין השניים. עם שחרורו מבית החולים התכתבו, וביקרו זה את זה - הוא בביתה והיא במעון הנכים של משרד הביטחון בו גר. כעבור שנה נישאו בחתונה שהתקיימה במגרש הספורט רחב הידיים של מעון הנכים. את ירח הדבש בילו בנהריה.

לאחר נישואיהם גרו במעון הנכים של משרד הביטחון בשכונת ביצרון שבתל אביב, עברו לרמת גן ולבסוף קבעו את ביתם בגבעתיים. נולדו להם שתי בנות- איילת והילה.

היה בן זוג ואב מסור ואוהב. חשוב היה לו להעניק חינוך טוב לבנותיו, בקביעות בדק להן את שיעורי הבית והקפיד שיקראו עיתונים כדי להיות מעורות באקטואליה. כדי שיחוו את העולם הגדול הִרבה לצאת עם המשפחה לפיקניקים ולטיולים ברחבי הארץ ובסיני, וכן הם טסו לחו"ל - לאירופה ולארצות הברית, שבה טיילו מהחוף המזרחי לחוף המערבי.

אחרי השיקום, ומשסיים לימודי ראיית חשבון, החליט שאינו רוצה לעבוד כשכיר והקים עם רעייתו חנות בגדים ברחוב מגוריהם, ובה עבדו יחד. מראשית הדרך הצליח במסחר, תחילה מכרו בגדים לכל המשפחה ובחלוף השנים התמחו בבגדי נשים. על דרכו המקצועית והאישית אמר בריאיון לעיתון: "לדעתי אין בארץ גישה ציבורית נכונה לנכה. נפצעתי אומנם ברגליים, אך לא בנפשי. אני יכול לפרנס את אשתי ואת משפחתי בכבוד. נפצעתי בשירות המדינה ואינני מצטער על כך". בגיל שישים ושמונה פרש מעבודתו.

רפי השתתף במשך שנים בפעילויות ספורט במסגרת ארגון נכי צה"ל. בין 1965 ל-1980 שיחק כדורסל, הגיע לרמה גבוהה ואף השתתף בשלוש אולימפיאדות. הוא פרש בעקבות פציעה באחד המשחקים.

אף שלפני הפציעה כלל לא ידע לשחות, אחריה החליט ללמוד והיה לשחיין מעולה. למרות ששחה רק בעזרת הידיים לימד את בנותיו - ולימים גם את נכדיו - לשחות. בגיל חמישים בנה בריכה בחצר כדי לשמור על הכושר הגופני. גופו היה חסון והוא התחרה עם צעירים ממנו בהרמת משקולות בחדר הכושר של "בית הלוחם" בתל אביב, שם התאמן בקביעות. איסבל, מאמנת בחדר הכושר, כתבה: "בכל פעם שאתה בא, אתה במצב רוח טוב, לא משנה מה קורה בעולם, אתה תמיד יודע לגרום לי לחייך, אתה תמיד עושה לי טוב על הלב, תמיד יש לך התייחסות חמה וכנה".

במסיבת יום הולדתו השישים נשא דברים: "אשתי היקרה, הטובה והאהובה מכל הלב. אני עוד אפגוש את המלאך שהפגיש בינינו באותו יום בשיקום 'תל השומר'. מאז אנו חיים בהרמוניה נפלאה (הרבה בזכותך) עם שתי בנות נהדרות ונכדים מקסימים. אני מאחל להמשך חיים טובים ובריאים".

רפי היה איש אשכולות, חריף ואינטליגנטי, סוחר גדול ושופע חוש הומור, אופטימיות וטוב לב. אהוב על הבריות, מאור פנים וחיוך גדול אפיינו אותו בכל עת. שלמה חברו תיאר אותו כאבן שואבת הממגנטת את כל הנקרה בדרכה, וכן כתב: "בחייך הצטלבו בצומת עילאי ערכים נעלים, כפי שכתוב בתהילים: 'חסד ואמת נפגשו, צדק ושלום נשקו'". כאדם דומיננטי, חכם ודעתן התווכח עם אֶחיו על עניינים פוליטיים.

רפי בחר בחיים ולא בנכות, התמודד עם מגבלותיו בלי תלונות. למרות הקושי הגופני ערך באופן עצמאי את הקניות בשוק, בילה בחוף הים, ביקש למצות את החיים בבילויים ובטיולים והקפיד לעשות את כל מה שרצה בלי רחמים עצמיים. הוא הקיף עצמו בחברים שנקטו גישה דומה כלפי נכותם. את משפחתו לימד ש"נכות זה בראש בלבד, ואין דבר שאי אפשר לעשות".

במהלך השנים הידרדר מצבו הרפואי, הוא עבר אירועים מוחיים וסבל מפצעי לחץ. במשך שנה עבר שיקום בבית חולים, ובמהלכה ליוו אותו רעייתו ובנותיו, העסיקו אותו, תלו לצד מיטתו תמונות של בני המשפחה וניסו בדרכים שונות לסייע בהחלמתו. אחרי עוד אירועים מוחיים איבד את יכולת הדיבור וטופל בבית, בעזרת מטפלים אישיים.

רפי (רפאל) כהן נפטר ביום א' באייר תשע"ח (16.4.2018). בן שבעים ושבע בפטירתו, אחרי חמישים וחמש שנות נכות. הובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. הותיר אישה, שתי בנות, נכדים, אחים ואחיות.

על מצבתו חקקו אוהביו: "הזדמנות של פעם בחיים לפגוש משהו מיוחד כמוך, דקה להבין מי אתה, שעה לדעת להעריך אותך, יום אחד להתאהב בך, וחיים שלמים לא יספיקו כדי לשכוח אותך".

ספד חברו שלמה: "רפי, ידיד נפש, סוכן החוכמה, הבינה והדעת ... ניצבת בכל אתר ובכל זמן כמגדלור ענק לסביבתך הקרובה והרחוקה, לאמור: מקור של השראה לחוכמה, דעת וערכי מוסר ... מאז שהגחת לעולם, מסלול חייך היה קשה ופתלתול ... למרות הקשיים שמחת בחלקך ... רפי היקר, אנו חורטים בתוכנו את האהבה, הגעגועים, וחוצבים אותם בלוח ליבנו. הינה אנו עומדים לפניך דוממים, שפופים ועטופי יגון ... היית והינך מלח הארץ. כמה אהבה, כמה כאב וזיכרונות סביב לך, רפי".

איסבל, מדריכת הכושר שלו, כתבה: "אילו העולם היה מלא ביותר 'רפי כהן', הוא היה עולם שקט, שלו, נעים ושמח. לצערי לא כך. אבל לפחות בורכתי בהיכרות שלי איתך, ולכן עולמי שלי שונה, וזה מה שאתה עושה לאנשים".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
רפאל כהן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בנם של אסתר וששון. נולד ביום כ"ב באדר תש"א (21.3.1941) בהראט שבאפגניסטן. ילד שלישי למשפחה מרובת ילדים, ולו עשרה אחים ואחיות: שמעון, צבי, ציפורה, יששכר, יוסף, נפתלי, רינה, רותי, זהבה וראובן. רפאל, שכונה רפי בפי כול, גדל באפגניסטן. בגיל עשר עלה ארצה עם משפחתו, והם התיישבו במעברת שדרות.

# data[].attributes.body
עומר שירת ביחידת הנוער בתל אביב.
עידו שרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_caption
חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים.

# data[].attributes.headline
קורל קינן-אביגיל

# data[].attributes.subject
קורל קינן-אביגיל

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי.

קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים. בהגיעה לגיל בית הספר היסודי החלה קורל את הלימודים בבית ספר "גנים", והמשיכה בבית הספר בקריית חתני פרס נובל.

כשהייתה קורל בת כאחת-עשרה המשפחה עברה להתגורר בגדרה. קורל עברה ללמוד בבית הספר "פינס" והמשיכה ללימודי חטיבה ותיכון בתיכון האזורי בגדרה, בו סיימה בהצלחה שתים-עשרה שנות לימודים.

קורל תמיד הקרינה שמחת חיים, רצון לעזור ואהבה לזולת. היא אהבה במיוחד לטפל בתינוקות וילדים, הרבתה לעזור לאמה סולי בעבודתה בגן הילדים שלה ומגיל צעיר חלמה להקים משפחה ולגדל שלושה ילדים. לאורך השנים קורל גם מעולם לא סירבה לשמש כשמרטפית, סיפרו הוריה, ועזרה ככל יכולתה כל אימת שביקשו ממנה.

קורל אהבה מאוד לבלות עם חברים, וזכורה לכולם בצחוקה המתגלגל ובאהבה הענקית שהעניקה לכל סובביה. מאז ילדותה היא רצתה לטייל בכל העולם, ובמהלך השנים סיירה במקומות רבים סביב הגלובוס.

ב-15.11.2010 התגייסה קורל לצה"ל. היא שירתה בחיל התקשוב, במחלקת תקשוב והתרעה בפיקוד העורף. משסיימה את שירות החובה המשיכה לשירות קבע בחיל, במדור לוגיסטיקת תקשוב ובענף תקשוב. במהלך השירות עברה קורל קורס מפקדים ובתפקידה האחרון הייתה בתקן קצינת מטה כוח אדם ותקציבים במחלקה.

סיפר סגן-אלוף גיל, מפקדה של קורל: "לאורך כל שירותה של קורל, וגם בעת החתימה לקבע, 'רבו עליה' המפקדים - תחת מי תשרת, באיזה תפקיד, ובעיקר מי ייהנה מהחיוך שלה, מהסדר והארגון, מדרך הארץ שבה התנהלה. זכיתי לפקד על מפקדת אחראית, יוזמת, תורמת מעבר לנדרש ואהובה על כולם - מפקדים וחיילים כאחד. יכולתי לסמוך עליה, שאם אזדקק לסיועה בכל נושאי כוח האדם היא לא תסרב, תקפוץ מיד על התפקיד כי אנשים היו בשבילה הכול. היא סייעה לי רבות בפיתוח ובטיפוח האנשים, דרך הראיונות הרבים, הקורסים וההשתלמויות, הענקת הדרגות וקביעת המצטיינים ביציאה לקצונה ... הערכה רבה לי אליכם, מאיר וסולי, על החינוך ונטיעת הערכים העמוקים בקורל, שאותם זכינו אנו, המפקדים, החיילים והעמיתים, לראות בכל שירותה הצבאי. בימים אלו, ימי ספירת העומר, באים לידי ביטוי אהבה וחיבור בין אדם לחברו. בחיוכה, בצניעותה, בכבוד שהפגינה כלפי כל אדם - תרמה קורל בדרכה לאהבה ולחיבור הללו."

סמלת ראשונה קורל נפלה בעת מילוי תפקידה ביום א' באייר תשע"ד (1.5.2014). בת עשרים ושתיים בנפלה. היא הובאה למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין בגדרה. הותירה הורים, אחות ושני אחים.

על מצבתה של קורל כתבו אוהביה: "קורל האהובה בלב בנשמה, בזיכרון ובמחשבה לעֹלם ולעלמי עלמיא."

כתב למשפחה הרמטכ"ל, רב-אלוף בנימין גנץ: "מפקדיה של קורל מספרים כי הייתה נגדת אחראית ומסורה לעבודתה. קורל מילאה על הצד הטוב ביותר כל משימה שהוטלה עליה, ואף יזמה ותרמה מעבר לנדרש מתפקידה. קורל תוארה כבחורה ערכית, חייכנית, אכפתית ואוהבת אדם, והיוותה בכך מופת לחיילי היחידה. בשל כל אלה ועוד הייתה מוערכת ואהובה על הסובבים אותה. דואב הלב על מותה של קורל בטרם עת. בטוחני כי דמותה תאיר את דרכם של מפקדיה וחבריה. זכרה יהיה נצור בליבנו תמיד."

בתעודת הוקרה לקורל, בחתימת האלופה אורנה ברביבאי ראש אגף כוח אדם, נכתב: "קורל ראתה את שירותה כשליחות ונשאה בה במסירות. נכונה ומסורה תמיד הקדישה עצמה להגברת כוחו של צה"ל ולטיפוח רוחו, כאשר טובת המדינה לנגד עיניה. תרומת חייה הייתה גדולה. שליחות חייה נקטעה עם מותה. צה"ל ינצור זכרה."

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון קורל קינן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי. קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים.

# data[].attributes.body
כשיהל היה בן ארבע-עשרה זכה במקום הראשון באליפות הארץ בקרטה.
עידו שרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן מרים ודב. יהל נולד ביום כ"ד בכסלו תשל"ז (16.12.1976) במושב שׁרונה שבגליל התחתון. ילד שני להוריו, אח של שמרית ואוריה.

יהל גדל והתחנך במושב שרונה. הוא למד בבית הספר היסודי "כדורי" שבכפר הנוער כדורי. אביו דובי סיפר, "יהל היה ילד שכיף לגדל אותו. ילד טוב, דואג למשפחתו, ענייני, תכליתי, שקול, אוהב את החיים". עוד סיפרו ההורים שיהל היה ילד קפדן ומדקדק בפרטים הקטנים, ובטיחות וזהירות היו חלק מהאישיות שלו.

יהל המשיך את לימודיו בבית הספר התיכון החקלאי ניסויי על שם כדורי הממוקם אף הוא בכפר הנוער כדורי. הוא היה תלמיד מצטיין, וחבריו לשכבה כינו אותו "אלופי". בספר המחזור בתום כיתה י"ב נכתב עליו: "יהל, אלופי. אמרת 'יהל' - מה יש עוד לומר? ילד שהטבע בירך אותו בכל מה שרק אפשר. הטישו אצלו בתיק קבוע, וכשיגדל יהיה צלם ידוע. מנגן על גיטרה בלא מעט כישרון, וכשרצים - תמיד מגיע ראשון. יהל הוא הגזבר של השכבה וקיבל את תואר ה'מפיק הרגיש' של המסיבה. צוללן אמיתי - צלל גם בים סוף, ובנוסף לכל זאת בקרטה הוא אלוף".

נוסף על התחביבים האלה, יהל אהב לגלוש בסנובורד ולטייל עם אביו בדרום הארץ. כשהיה בן ארבע-עשרה זכה במקום הראשון באליפות הארץ בקרטה.

יהל היה חניך ומדריך בתנועת הנוער "בני המושבים". כן הוא עזר לעולים מאתיופיה שחיו בקרוונים, הדריך בתנועת נוער ועזר לתלמידים חלשים. בעקבות פעילותו זו יהל זכה בפרס על שם האלוף נחמיה תמרי על איכות מנהיגות ומצוינות, הפרס הוענק לו על ידי ראש הממשלה יצחק רבין. דובי, אביו של יהל, סיפר, "הוא אחד שסוחב אחריו את הסובבים אותו. ראינו בו דגל, אמרנו לעצמנו: הילד הזה עשוי להגיע רחוק".

בעקבות אביו רצה יהל לשרת בשייטת, אך בשל בעיה בריאותית ברגליים הוא ויתר ופנה למיונים לטיס. יהל התגייס לצה"ל ביום 25.1.1995 והוצב בחיל האוויר. הוא סיים קורס טיס בהצלחה. מירי, אימו של יהל, סיפרה כי בקורס הטיס הביעו דאגה מעודף המוטיבציה שלו ומחתירתו לשלמות. אחרי הקורס שירת יהל כטייס מסוק ובתום שירות החובה המשיך לשירות קבע. בהמשך היה יהל מפקד טייסת מתקדם מסוקי סער בבית הספר לטיסה של חיל האוויר. ירון זינגר, חבר מהצבא, כתב: "הייתה לי הזכות לשרת יחד עם יהל בטייסת עם הגעתו. עניו וצנוע באדם, ובאותה נשימה מקצוען, מנהיג אמיתי. העוצמה שבשקט הפנימי אצלו הזכירה לי לא מעט את יצחק רבין ז״ל".

במהלך שירותו למד יהל לתואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

יהל אהב ריצה, ובשנת 2005 החליט להתאמן לקראת ריצות מרתון. על אף הקושי לפנות זמן לאימונים, הוא עשה זאת והשתתף בשנת 2007 במרתון טבריה ושנה אחר כך במרתון ברלין.

שיחתו הראשונה של יהל עם חופית, מי שתהיה בחירת ליבו, הייתה בטלפון, והיא נמשכה שעות. הוא היה בקורס טיס והיא שירתה בחיל השריון. מאז הם היו לזוג. חופית סיפרה שבשנות הזוגיות לפני שהתחתנו, הם טיילו, התקדמו כל אחד בתחומו והתגוררו יחד. הם הרבו לבלות יחד ב"חללית", ביתן ההסרטה הישן של קיבוץ אפיקים במרומה של רמת יבנאל, שממנו נשקף נוף מרהיב.

עשר שנים מיום שהכירו נישאו יהל וחופית. בני הזוג גרו בבסיס חיל האוויר בחצרים. בדצמבר 2007 נולד בנם הבכור הראל ובמאי 2010 נולדה בתם עופרי. חופית סיפרה, "הוא היה בעל מדהים ואבא מדהים, אולי אפילו חריג בהצלחה שלו לחלק את הזמן בין התפקיד בטייסת לבין המשפחה. זמן המשפחה היה חשוב לו מאוד. הוא ידע לשים גבול ולהגיד לחבר'ה בטייסת לא להתקשר אליו בין שמונה לתשע בערב כי הוא מקלח ומקריא סיפור לילדים. גם את המשפחה והחברים שלו הוא היה מקפיד לבקר ולהקדיש להם כמה שיותר זמן".

במוצאי שבת 24.7.2010 יצא יהל למשימה ברומניה. לפני צאתו שוחח עם הוריו. הם איחלו לו דרך צלחה והנאה ושאלו אם יוכל להתקשר משם. הוא השיב שלא יוכל. הוא צפוי היה לשוב ביום חמישי.

יהל אמור היה להתמנות לתפקיד סגן מפקד טייסת "דורסי הלילה" בבסיס תל נוף שבוע אחרי הפעילות ברומניה, ומשפחתו התכוננה לעבור לגור בשיכון המשפחות שבבסיס. צוות הטייסת שאותה היה עתיד לעזוב הכין לו קולז' לפרדה, ועליו נכתב: "ליהל מפקד טייסת מתקדם מסע"ר, מהנחיתה מול הרוח, דרך הטיסה בלילה חשוך ועד לביצוע המשימה - הערכה רבה על חינוך דור העתיד באוויר ועל הקרקע. טייסת מתקדם מסוקי סער".

רב-סרן יהל קשת נפל בפעילות מבצעית באסון המסוק ברומניה ביום שני ט"ו באב תש"ע (26.7.2010). זמן קצר קודם לכן הוא יצא עם קבוצה מחיל האוויר לאימון ברומניה במסגרת שיתוף פעולה בין צה"ל וצבא רומניה. במהלך האימון התרסק מסוק יסעור בעת טיסה במזג אוויר ערפילי בהרי הקרפטים שבדרום-מערב רומניה, וכל אנשי הצוות נספו.

עם יהל נפלו עוד שישה חיילים שהיו במסוק: אלוף-משנה דניאל שיפנבאור, סגן-אלוף אבנר גולדמן, רב-סרן ליאור שי, סרן ניר לקריף, רב-סמל ראשון אורן כהן והמשקיף הרומני, קפטן סטפן קלאודיו דרגנה.

יהל היה בן שלושים ושלוש בנופלו. הוא הובא למנוחות בבית העלמין בשרונה. הותיר אישה, בן ובת, הורים, אחות ואח.

על מצבתו של יהל חקקו בני משפחתו: "יהל, פניך המחויכות זוהרות כקשת במרום וידיך הפרוסות עוטפות בחום".

בהלווייתו ספדה ליהל אשתו חופית, "אהוב שלי, אני לא מאמינה שאני עומדת פה. אני מבטיחה לך לשמור על הממלכה הקטנה שלנו. אני אזכיר להראל ולעופרי הקטנה איזה אבא ואיזה בעל היית. אני כל כך אוהבת אותך, יהלי שלי".

הראל, בנו של יהל, היה בן שנתיים וחצי כשיהל נפל, ועופרי הייתה בת חודשיים בלבד. נותרו רק שלוש תמונות שהיא מופיעה בהן עם אביה, משום שהמצלמה ובה שאר התמונות המשותפות ליוותה את יהל במסוק.

מפקדו של יהל בטייסת ספד לו, "רק לפני שבוע, בטקס החלפת הפיקוד בטייסת, נפלה בחלקי הזכות לומר שבחך בפניך. דיברתי על האדם המיוחד שאתה, על הערכיות שלך, האמונה בדרך שבה הלכת. סיפרתי על העוצמה הרבה שהקרנת כמפקד ועל הרוגע והנעימות שתמיד השרית סביבך. רק כמה ימים חלפו, המילים אותן מילים, אך במקום לדבר אליך, אני מדבר עליך, ובמקום לספר על מי שאתה, אני נאלץ לדבר על מי שהיית".

דובי, אביו של יהל, סיפר עליו, "יהל היה מקדם הרבה מאוד פעילויות חינוכיות, גם בצבא וגם לפני כן. אומרים מלח הארץ - יהל היה מלח הארץ האמיתי. לאן שלא הלך צמח דשא ירוק".

שולמית בירגר, דודתו של יהל, סיפרה עליו, "אולי זה יישמע בנלי: הוא בן אדם מוכשר, חכם, ישר, עם ערכים, כל הדברים הטובים שאפשר לומר על בן אדם. הטיסה חשובה, אבל המשפחה לא פחות, הילדים - לא מזמן נולדה לו תינוקת. הוא היה בן אדם מאוזן".

רב-סרן עופר, חבר של יהל מהצבא, סיפר, "אני מנסה לספור את הימים שאני לא חושב עליו - ואני עדיין על אפס. החיים שלי השתנו, יש בי חלק שמת, שפשוט התנתק".

ורד מנדלסון כתבה זמן קצר אחרי האסון את השיר "יהל מלח ארץ ישראל": "הירח לא יהל והשמש לא תזרח / הכוכב לא יאיר והפרח לא יפרח / קשת מרגשת צבעיה מדמעות קדרה / השמיים נפלו המלאכים בוכים מרה. // מיתרי גיטרה נקרע קולם דממה / תוף מרים זועק, דואבת אימא אדמה / הדשא לא יוריק עוד, יצהבו עליו / הים ניפץ יהבו, תקוותו אל מול גליו. // כעופרי רוקד, בין שבילי האהבה / בצניעות וטוהר מלא ליבנו גאווה / והר אל גיא יחרישו ינצרו סודם / והירח לא יהל עוד וקולו נדם. // אך חופי תמיד יהל יחיה בלב / שמרי תמיד על חיוך כנה ושלו / כי כוכבי שם יאיר והפרח בו יפרח / והירח אור יהל והשמש תזרח. // וזרעי תקווה ינבטו בלב הנערים / יוריקו דשאים גבעות וגם הרים / חיבוק הדוב יצמח וילבלב / שא רון הקשת תחיה לעד בלב".

עמרי בית יוסף כתב: "ככל שחולפים הימים / רגבי סלעים מחלחלים כמספר ימי הגעגועים. / שוקעים בכאב שלא מרפה, רק מתעצם עם הימים. / ובתהום שנפערה יש חלל ריק, חלל גדול / ובתוכה שוכנת האבדה הכי קשה. / האבדה שנלקחה בטרם עת בלי מילות פרדה / בלי זמן לעכל, להבין ולקלוט את אובדנך. / נותר לומר מילות קדיש, / לזכור את צלם דמותך. / שמור עלינו אח יקר ושבעולמך תישמר גם. / ששמך יאיר את השמיים / ויפיץ את חום נשמתך לאדמה / האדמה שמתוכה נבראת ואותך לקחה".

חגית שני כתבה: "אם אראה אור כי יהל / והנה עוד כוכב נופל / קשת בענן, ענן בקשת / ודומיה ברשת".

חברו של יהל, עופר איתן, כתב: "לפעמים שואלים אותי מתי אני נזכר בך. בלילות בסוף היום? כשהעומס יורד ויש לך זמן? אולי ביום הזיכרון כשכל המדינה מתכנסת לשכול? או בחגים, העיתות בהן היינו נפגשים או לפחות מדברים בטלפון? ואני מחייך ועונה: להיזכר? כדי להיזכר, צריך לשכוח קודם. זאת הוויה. אתה איתי כל הזמן. אתה באוטו בנסיעה. אתה בחדשות טובות וגם בטובות פחות. אתה בשיר שאהבת ברדיו. בילדים שאני פוגש בגן כל בוקר ומצטער שלא יכירו אותך. אתה בתמונה על דלת המקרר. אתה בספרים המונחים על המדף, ישנם כאלו שאתה השאלת לי. אתה בתמונות במחשב. אתה בבדיחות. אתה איתנו בטיול במדבר, זה אתה שחיברת אותנו, החברים. אתה בארוחת שבת בשרונה. אתה בבקבוק יין אדום שנפתח. אתה בינינו, חוט מקשר למשפחה.

יהל, רבים כל כך נושאים אותך בליבם. יום יום. נגעת בכולם. בעומקים שונים. השפעת. לימדת וחינכת. ליווית וטיפחת. לדעתי אפילו לא ידעת עד כמה משמעותי אתה בחייהם של החברים שלך והחניכים ... אתה חסר לי יהל. מאוד!"

כשלושה חודשים לאחר האסון יזמו חברים מהטייסת מסע לזכר הנופלים. הם טסו לרומניה, נסעו ברכב להרי הקרפטים והמשיכו ברגל עד סמוך לאתר ההתרסקות. הם הקימו שם אנדרטה לזכר הנופלים הכוללת דגמים של המסוק, נרות, דגלי חיל האוויר, דגלי ישראל וחלקים מהמסוק שנאספו בדרך. מאז מדי שנה בשנה מתקיים המסע בהשתתפות חברים ובני משפחה. במקום נחנכה בחודש ספטמבר 2011 אנדרטה לזכר שבעת הנופלים שהוקמה על ידי משרד הביטחון וחיל האוויר.

כשנה וחצי לאחר נפילתו קיבלה הטייסת שעליה פיקד יהל סמל יחידה שהוא החל לעצב עם אשתו חופית, גרפיקאית במקצועה. היה זה הרעיון של יהל כדי לחזק את גאוות היחידה. לאחר האסון השלימה חופית את העיצוב, וחניכי קורס הטיס המשרתים בטייסת ענדו את הסמל החדש.

במאי 2013 התקיים בבית הכנסת בשרונה טקס הכנסת ספר תורה לזכרו של יהל ולאחריו הרצאה בבית העם מפי פרופסור אמנון סופר בנושא הדמוגרפיה בישראל. בן המושב כתב על הטקס בבית הכנסת: "מה סמלי הוא שבחג השבועות, חג מתן תורה, החג של החקלאים, הוכנס ספר תורה על שם יהל שאהב בכל נשמתו את חיי הכפר והחקלאות. הרב שהכיר את יהל בבסיס בירך ואמר, 'תחגגו כאילו הייתה זו חתונה', ועם קושי רב על האובדן והעצב הוכנס בשירה וריקודים הספר בתהלוכה מרשימה במיוחד לבית הכנסת בליווי המוני, בשמחה ובעצב".

בדצמבר 2016, ביום ההולדת הארבעים של יהל, התקיים ערב שירה בציבור לזכרו.

במושב שרונה, אל מול נופה המפעים של בקעת יבנאל, הוקם מצפה לזכרו של יהל, ועל שלט שניצב שם נכתב: "'עשרה קבין של מידות טובות ירדו לעולם', ואתה יהל לא הסתפקת בתשעה, לקחת הכול, היית אות ומופת לכולם".

יהל מונצח בגלעד חיל האוויר בשמורת הר הטייסים שבהרי ירושלים ובחדר הנצחה בבית הספר התיכון החקלאי ניסויי על שם כדורי.

באתר פייסבוק נפתחה קבוצה, "לזכרו של יהל קשת ז"ל", ובה תמונות רבות של יהל ורשומות שמעלים חברים ובני משפחה.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
רב סרן יהל קשת - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן מרים ודב. יהל נולד ביום כ"ד בכסלו תשל"ז (16.12.1976) במושב שׁרונה שבגליל התחתון. ילד שני להוריו, אח של שמרית ואוריה. יהל גדל והתחנך במושב שרונה. הוא למד בבית הספר היסודי "כדורי" שבכפר הנוער כדורי. אביו דובי סיפר, "יהל היה ילד שכיף לגדל אותו. ילד טוב, דואג למשפחתו, ענייני, תכליתי, שקול, אוהב את החיים".

# data[].attributes.headline
אוריאל גולדשמידט פז

# data[].attributes.subject
אוריאל גולדשמידט פז

# data[].attributes.body
אוריאל היה בפלמ"ח ונאסר

# data[].attributes.attachment_caption
חבר בתנועת הנוער העובד אורי מימון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן שרה וצדוק. נולד בשנת תרע"ח (1918) ברדע שבתימן. בשנת 1922 עלה לארץ-ישראל עם משפחתו. המשפחה התיישבה בתל אביב ושמואל נשלח ללמוד בבית הספר היסודי "תלמוד תורה". לאחר שסיים את לימודיו ביקש לעבוד בחקלאות, שמשכה את לבו, והחל לעבוד אצל איכר ברעננה. אותה תקופה היה חבר בתנועת הנוער העובד ואף עסק בספורט, בריצה ורכיבה על סוסים. מנעוריו קינן בו יצר ההרפתקנות והפעלתנות ומאחר שהיה גם חובב-טבע נהג לערוך מסעות ארוכים בארץ ומחוצה לה. במסעותיו הגיע לסוריה וחי בה שנה תמימה, וקרוב לשנה שהה גם במצרים. מזמן לזמן היה חוזר אל בית הוריו, עושה עמם תקופה מסויימת ואחר כך חוזר ויוצא לנדוד.

בשנת 1940 התגייס לשירות בחיל ההנדסה של הצבא הבריטי, נשלח ליוון ושם נשבה על ידי הגרמנים. בא' באייר תש"א (28.4.1941) בהיותו בשבי בקאלאמאטה שביוון, נפגע בתאונה ונהרג. הוא הובא למנוחת עולמים על אדמת יוון. הניח אם ושלוש אחיות.

עוד על שירותו בצבא הבריטי:
שמואל דחבש (Dahbash Samuel) מספר PAL/23015. התגייס לצבא הבריטי בשנת 1940. הוצב בחיל המהנדסים המלכותי הבריטי
(R.E. - Royal Engineers) ביחידה 1039, Port Operating Coy. מקצועו הצבאי - פלס. דרגתו בצבא הבריטי טוראי (Pte. - Private).
הונצח ב- ATHENS MEMORIAL, יוון, בציון Face 4.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום קבורתו לא נודע
אבן לזכרו הוצבה ב בית העלמין הבריטי יוון-אתונה

אזור: חלקה: FACE4 שורה: קבר:

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי שמואל דחבש - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן שרה וצדוק. נולד בשנת תרע"ח (1918) ברדע שבתימן. בשנת 1922 עלה לארץ-ישראל עם משפחתו. המשפחה התיישבה בתל אביב ושמואל נשלח ללמוד בבית הספר היסודי "תלמוד תורה". לאחר שסיים את לימודיו ביקש לעבוד בחקלאות, שמשכה את לבו, והחל לעבוד אצל איכר ברעננה. אותה תקופה היה חבר בתנועת הנוער העובד ואף עסק בספורט, בריצה ורכיבה על סוסים.

# data[].attributes.location_name
בארי, ראשון לציון

# data[].attributes.headline
יעקב  קובי שיימן

# data[].attributes.subject
יעקב  קובי שיימן

# data[].attributes.body
התבלט קובי כאדם וכלוחם. ברצונו העז לתרום, לעזור לזולת, לבצע את המוטל עליו על הצד הטוב ביותר. ראשון לכל משימה, מתנדב לכל אירוע. תכונות שעד מהרה העמידוהו כאחד מעמודי התווך של הפלוגה

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון יעקב קובי שיימן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן שושנה ואבא. נולד ביום י"ז בטבת תשכ"ח (18.1.1968) ברמלה, בן בכור במשפחה בת שלושה ילדים. יעקב למד בבית-הספר היסודי 'בארי' בראשון לציון ובגימנסיה הריאלית, במגמת מחשבים. ליעקב נקבע פרופיל רפואי שאינו קרבי, אך הוא היה נחוש בדעתו להיות חייל קרבי, עירער על סיכומי הוועדה הרפואית ואכן הצליח.

# data[].attributes.body
אברהם  התגייס בשנת 1943 לפלמ"ח.
הוא השתתף בקורסים והיה מדריך באימונים.
(ג'וד לחמי )

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן חיה ושרגא-אליעזר, נולד ביום ו' בתמוז תרפ"ו (18.6.1926) בעיר ברין, צ'כיה, להורים אמידים. בית הוריו היה בית ועד ואכסניה לכל יהודי בעל הכרה לאומית. בשנת 1939, אחרי כיבוש צ'כוסלובקיה על-ידי הגרמנים, נשלח לארץ ביחד עם אחיו, שהיה סטודנט באוניברסיטה בירושלים. אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח. הוא השתתף בקורסים והיה מדריך באימונים, חביב על החברה והרוח החיה בה. בכיסו היה תמיד דרכון נאצי ונוהג היה להראות ולומר בצחוק, כי זו התעודה היחידה המוכיחה כי הוא בחיים (הוריו נספו בשנות השואה). אברהם הצטיין בראייה ברורה ובלתי-משוחדת, בהיגיון ובכוח שכנוע רב. בשנת 1945 עלה עם ארגון "בני פלד" להתיישבות ברמות נפתלי. בראשית מלחמת-העצמאות שפרצה לאחר החלטת עצרת האו"ם על חלוקת הארץ לשתי מדינות, נקרא לפלוגת "בני-פלד" (ששינתה את שמה ל"ארגון ריקאנטי", מיסוד המעלה), ונתמנה מפקד אזור צפת. מיד עם בואו נעשה פופולרי מאוד בקרב יהודי העיר וזכה לחיבה כללית.

בחורף 1948 עבר קורס מ"מים, חזר לתפקידו בצפת ונפל ביום שחרור העיר, א' באייר תש"ח (10.5.1948). הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בצפת. מותו הכאיב את לב יודעיו, אבל לא הפתיע אותם, כי ההתנדבות היתה לו לטבע, וחייו לא נחשבו בעיניו כלל.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

לזכרו של אברהם ליכט שנפל בקרב על שחרור צפת.יהי זכרו ברוך.

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

אחיו של סבי ששרד את השואה ונפל בקרב על צפת

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי צפת

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 47

אנדרטה לנופלים בהגנת המושב והמצודה במלחמת העצמאות רמות נפתלי (בסיס צבא)

יד לנופלים מבית הספר החקלאי רוטשילד פרדס חנה-כרכור

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל אברהם פרדו ליכט - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן חיה ושרגא-אליעזר, נולד ביום ו' בתמוז תרפ"ו (18.6.1926) בעיר ברין, צ'כיה, להורים אמידים. בית הוריו היה בית ועד ואכסניה לכל יהודי בעל הכרה לאומית. בשנת 1939, אחרי כיבוש צ'כוסלובקיה על-ידי הגרמנים, נשלח לארץ ביחד עם אחיו, שהיה סטודנט באוניברסיטה בירושלים. אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח.

# data[].attributes.headline
אורי קוסטקובסקי

# data[].attributes.subject
אורי קוסטקובסקי

# data[].attributes.body
אורי בתקופת מלחמת-העצמאות עבר עם מחלקתו לסביבות ירושלים בחודש מרס 1948, וצורף אל גדוד "הפורצים" בחטיבת "הראל".
מטר זפרן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן אסתר ויצחק, נולד ביום ט' בכסלו תרפ"ט (22.11.1928) בעין חרוד. לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט. הוא עבר לחברת- הנוער בעין חרוד ועבד בעיקר בגינות-נוי. אחרי העבודה היה מתמסר להדרכת הנוער, והשפעתו היתה מורגשת מאוד בקרב החניכים. אורי היה מסור להוריו בכל לבו ולא אחת ביטא זאת בהבטחותיו להיות להם למשען לעת זקנתם. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח והצטרף להכשרה המגויסת בעין שמר. הוא התמסר בלב ונפש לאימוניו המרובים וסיים קורס מ"כים. כמדריך - היה נלהב ומלהיב, וכמפקד - ער ובהיר-מחשבה.

בתקופת מלחמת-העצמאות עבר עם מחלקתו לסביבות ירושלים בחודש מרס 1948, וצורף אל גדוד "הפורצים" בחטיבת "הראל". הוא לחם בראש כיתה בכיבוש קטמון ובפריצה לעיר העתיקה. אורי נפל במבצע "מכבי" ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) בקרב לכיבוש בית-מחסיר. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בקרית ענבים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קרית ענבים

אזור: חלקה: 1 שורה: 3 קבר: 25

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי אורי קוסטקובסקי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן אסתר ויצחק, נולד ביום ט' בכסלו תרפ"ט (22.11.1928) בעין חרוד. לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט. הוא עבר לחברת- הנוער בעין חרוד ועבד בעיקר בגינות-נוי. אחרי העבודה היה מתמסר להדרכת הנוער, והשפעתו היתה מורגשת מאוד בקרב החניכים.

# data[].attributes.attachment_caption
טוראי אבן הזקונים של מרים ואהרון. נולד ביום י"ג בסיוון תשמ"א (15.6.1981) בירושלים. לעד הרשנזון - אתר יזכור

# data[].attributes.headline
אלעד הרשנזון

# data[].attributes.subject
אלעד הרשנזון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן הזקונים של מרים ואהרון. נולד ביום י"ג בסיוון תשמ"א (15.6.1981) בירושלים. החמישי מבין חמשת ילדי המשפחה; אח לתמי, ליאת, הדס ואמיר. ילד חמד, אדום שיער וג'ינג'י גם באופיו, ועיניו העמוקות מספרות הכול.

אלעד גדל והתחנך בירושלים, בבית חם ואוהב, בית שבו ינק את האהבה לאדם ולארץ. את שנותיו הראשונות בילה בשכונת רמת אשכול, ועלה לכיתה א' בבית הספר היסודי "יד המורה". כשהיה בן שמונה עברה המשפחה להתגורר בשכונת ארנונה, ואלעד המשיך את לימודיו בבית הספר היסודי "זלמן ארן". את לימודי התיכון עשה ב"גימנסיה העברית" שבשכונת רחביה, וסיימם בהצלחה.

ילד יפה תואר ומוכשר היה אלעד, חדור שמחת חיים ושופע הומור, רוחו טובה והוא מרבה להתבדח ולצחוק. עם זאת, ידע להיות גם רציני כשצריך. מגיל צעיר גילה מודעות פוליטית עמוקה, הרבה לקרוא, האזין לחדשות והיה מעורה במתרחש, וגיבש דעות מוצקות. בקרב חבריו הרבים היווה אלעד דמות מרכזית ומובילה, ומעורבותו החברתית - הן בקהילה הבית ספרית והן מחוצה לה - ניכרת. בשבט "מודיעין" של תנועת "הצופים" היה אלעד מהחניכים הפעילים, וכבר כנער מתבגר הפך למדריך. הוא יזם את ארגון מחסן התנועה, ואף קיבל על עצמו לסייע בקביעות לחבר מוגבל בידו להגיע לפעולות.

הנטייה המשפחתית לאמנות וליצירה התבטאה אצל אלעד במגוון תחומים: הוא אהב מאוד לצייר, ידע להעריך שירה, ובעצמו ניחן בכישרון כתיבה בלתי מבוטל. כך, לא מעט טקסטים לאירועים חברתיים של בית הספר ושל "הצופים" נכתבו על ידו, והוא אף נטל חלק בהצגות, באירועים ובטקסים. אלעד גם הרבה לצלם, והצילומים היפים שהותיר אחריו משקפים את רגישותו הרבה ואת אופן ההבעה הייחודי שלו. עוד אהב אלעד להאזין למוזיקה - ובמיוחד לשירים של להקת "איפה הילד" ושל הזמר ערן צור - לצפות בסרטים, וכמובן - לשוחח עוד ועוד על פוליטיקה.

חמש שנים הפרידו בין אלעד לאחיו אמיר, ואף על פי כן היו השניים קרובים מאוד, אוהבים כתאומים, ונהגו לשתף זה את זה בכל סודותיהם. גם את אהבת הכדורסל חלקו השניים: עוד כשהיה ילד צעיר החל אלעד להתלוות לאמיר למשחקים של "הפועל ירושלים", נדבק באהבה לקבוצה ולמועדון והצטרף ל"גרעין "הקשה" של האוהדים. מכאן ואילך היה אלעד לחלק בלתי נפרד ממשפחת "הפועל ירושלים", ליווה את הקבוצה בכל משחקי הבית בהיכל הספורט שבמלחה, וגם למשחקי החוץ נסע בקביעות.

אלעד היה מוקף חברים וחברות, וביתו היה מרכז תוסס - מקום שאליו באים וממנו יוצאים כל העת חברים ומכרים, בכל שעות היום והלילה. המסיבות הרבות שארגן אלעד, שכללו תמיד גם כיבוד עשיר ושתייה, שקי השינה הפזורים ברחבי הבית, דפי הקשר התלויים על המקרר, צלצולי הטלפון הבלתי פוסקים והמוזיקה הבוקעת מהרמקולים - זו הייתה התמונה הטיפוסית בבית משפחת הרשנזון העליזה והמלוכדת.

אולם לא לעולם חוסן. ביום 22.1.1995 ניחת אסון כבד על המשפחה. האח אמיר, אז חייל ב"צנחנים", נהרג בפיגוע חבלני שאירע בטרמפיאדה שבצומת בית ליד - פיגוע התאבדות כפול, מהקשים שידעה ישראל, שבו נרצחו עשרים ושניים בני אדם.

אלעד עוד לא היה בן ארבע-עשרה כשהשתנו חייו וחייה של המשפחה כולה. הוא התבגר באחת, הפך לנער רציני וחשדן, אך למד לחיות בצל השכול; הוא המשיך להשתתף בפעילויות החברתיות בבית הספר וב"צופים", טייל בחו"ל, ובילה הרבה בחיק משפחתו - עם אחיותיו האהובות, עם האחיינים והגיסים.

לאחר נפילתו של אמיר העמיק הקשר של אלעד עם קבוצת "הפועל ירושלים", ועם חוג האוהדים בפרט. אלה אימצו את אלעד, והקצו לו את המקום שבו עמד אחיו אמיר כמעודד מאחורי הסלים. אלעד המשיך לעודד כשהוא מתופף על תוף, וסחף אחריו את האוהדים. הוא חיבר שירי עידוד לשחקנים, ושימש דוגמה לאוהדים הצעירים בשימור המסורת של עידוד הקבוצה - לא רק בעת ניצחונות, אלא גם בהפסדים.

ב-5.12.1999 התגייס אלעד לצה"ל, ולאחר הטירונות בבסיס "ניצנים" החל לשרת בגלי צה"ל. הוא התנסה במגוון תפקידים בתחנה, ובהם עריכה והפקה של תכניות, והיה מהיוזמים של המפעל הייחודי "עוד מעט נהפוך לשיר" - פרויקט שנתי המופק לקראת יום הזיכרון שבו אמנים מבצעים שירי נופלים. כיום, מוקדש הפרויקט לזכרו.

גם בעת שירותו הצבאי המשיך אלעד להגיע לכל משחקי הבית ולמשחקי החוץ של "הפועל ירושלים". כמו כל אוהד טוב, אחרי הפסדים היה מחכה לשחקנים שיצאו מחדרי ההלבשה ומרעיף עליהם מילים חמות כדי לרומם את רוחם. יחסים טובים ואמיצים נקשרו בינו לבין שחקנים רבים, ובמיוחד היה קרוב לעדי גורדון ולפפי תורג'מן.

ב-28.9.2000 ניחתה על אלעד מהלומה נוספת - מכה אנושה שממנה לא התאושש. סמל דוד בירי, חייל "גבעתי", חברו הטוב מילדות שהיה לו כאח שני, נהרג בפיגוע בציר קרני-נצרים, והיה לקורבן הראשון של אינתפיאדת אל-אקצה. אלעד נותר המום ומדמם ולא ידע את נפשו. שלושה שבועות לאחר מכן, ביום י"ט בתשרי תשס"א (18.10.2000), שם אלעד קץ לחייו. במכתב שהותיר כתב שלא יכול היה לשאת עוד אובדן, ושהצער והכאב הכריעו אותו.

אלעד הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים, שם נטמן חמש שנים קודם לכן אחיו האהוב אמיר. בן תשע-עשרה היה אלעד בנפלו, הותיר הורים ושלוש אחיות.

במכתב הניחומים למשפחה השכולה כתב מפקד גלי צה"ל, יצחק טוניק: "הכרנו את אלעד כחייל, כשותף לדרך וכחבר. ראינו אותו תמיד מאיר פנים, מחייך, מקבל ברצון וברוח טובה כל משימה ומזדרז למלא כל בקשה. נוכחנו מדי יום בעדינות הרבה שלו, במופנמות, אך גם בנחישות שאפיינה אותו. במרץ, ביוזמות לעוד ועוד תפקידים, הרבה מעבר למה שנכלל במסגרת תפקידו כעוזר לקצינת הארגון.
הרבה תכניות לעתיד היו לאלעד: לנסות את כישרונו בעריכת תכניות מוזיקליות, ולהרחיב את מעורבותו בהפקות השונות. אלעד שאב עידוד מהניסיון המוצלח שחווינו כולנו מהשתלבותו בהפקת מצעד הפזמונים השנתי ומהמשוב החיובי שקיבל על תחקיריו ל'קולה של אימא'.
הרבה אנשים בגלי צה"ל אהבו אותו, בעצם כל מי שפגש בו בתחנה התאהב בו. לא היה קשה לאהוב אותו. החיילים שהיו קרובים לאלעד מתארים איש צעיר וחם, לא מתנשא, מצחיק ויצירתי.
אנחנו, משפחת גלי צה"ל כולה - חיילים, קצינים ואזרחים, נחסר את אלעד ונשמור בתוכנו את חיוכו החם."

במהלך ימי "השבעה" על אלעד יזמו אוהדי "הפועל ירושלים" את הרעיון לקרוא על שמם של שני האחים את היציעים שמאחורי הסלים בהיכל הספורט במלחה - "יציע אלעד" ו"יציע אמיר". בעצה אחת עם הנהלת הקבוצה ועם העירייה בוצע המהלך. מספרת מאשקה, אחת האוהדות: "הילדים הקטנים יושבים היום ב'יציע אמיר', כשהם הופכים להיות נערים הם עוברים ל'יציע אלעד', ולאחר מכן ליציע העמידה שלידו."

הטרגדיה הכפולה שפקדה את משפחת הרשנזון הפכה אותה ואת קבוצת "הפועל ירושלים" לגרעין אחד. כל בני השפחה, מגדול ועד קטן, מעורבים ופעילים בקבוצה בניהול ובתמיכה, והאוהדים הצעירים ממשיכים בדרכם של אמיר ואלעד כמעודדים נאמנים. "השחקנים והמאמנים אמנם מתחלפים," אומר האב רוני, "אבל הקהל הוא משמרת הזיכרון של שניהם. זה כמו סיבה לקום בבוקר, בעיקר האוהדים הצעירים; יש שם חיבור יפה של כל עם ישראל מכל קצוות העולם ובלי הבדלים. מרגישים את הביחד."

"אמיר ואלעד יישארו בני שמונה-עשרה ותשע-עשרה אבל יהיו איתנו כל החיים," הבטיח דני קליין, יושב ראש "הפועל ירושלים". "ההנהלה והאוהדים יזכרו אותם לעד. חלק מההנצחה זה להמשיך לדבר על האהדה המטורפת שלהם לקבוצה, שזה אומר לעודד גם במינוס 20. לא סתם אומרים שהקהל של 'הפועל' שונה מזה של הקבוצות האחרות. חלק גדול מזה זה משהו שאמיר ואלעד התחילו."

כותבת מירי, האם: "אנחנו שרשרת עם הרבה חוליות, אבל חסרות לנו שתי חוליות, לכן השרשרת תמיד תישאר לא שלמה. אני חושבת ולא מאמינה שאני כותבת על הבן הקטן שלי, שהוא ואחיו אמיר לא יתחתנו ולא תהיה להם משפחה.
הדבר הנורא בחיים זה לאבד ילדים. לצערי, אני גדלתי יתומה, אבל לאבד ילד זה לאבד את העתיד שלך.
יש לי שלוש בנות והן נותנות לי להרים את הראש מעל המים ולהמשיך עם הגל - פעם הגל גדול ופעם קטן. אבל אין ברירה, צריכים לעבור מעליו ולהמשיך לעולם אחר ממה שהיה לפני - יש לפני ויש אחרי.
כל המשפחה - הבנות, החתנים והנכדים ממשיכים בדרכם של אמיר ואלעד. אילו אלעד היה רואה את מה שכתבתי, היה אולי צוחק או אומר - 'מה השטויות האלו שאת כותבת עליי'..."

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי אלעד הרשנזון - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן הזקונים של מרים ואהרון. נולד ביום י"ג בסיוון תשמ"א (15.6.1981) בירושלים. החמישי מבין חמשת ילדי המשפחה; אח לתמי, ליאת, הדס ואמיר. ילד חמד, אדום שיער וג'ינג'י גם באופיו, ועיניו העמוקות מספרות הכול. אלעד גדל והתחנך בירושלים, בבית חם ואוהב, בית שבו ינק את האהבה לאדם ולארץ.

# data[].attributes.headline
יעקב(קובי) שימן

# data[].attributes.subject
יעקב(קובי) שימן

# data[].attributes.body
https://www.izkor.gov.il/%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91%20%D7%A9%D7%99%D7%99%D7%9E%D7%9F/en_fb97ac9fa8c34230555a2a9ae261c0a9
למד בבית ספר בראשון לציון
עדי גבע

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון יעקב קובי שיימן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן שושנה ואבא. נולד ביום י"ז בטבת תשכ"ח (18.1.1968) ברמלה, בן בכור במשפחה בת שלושה ילדים. יעקב למד בבית-הספר היסודי 'בארי' בראשון לציון ובגימנסיה הריאלית, במגמת מחשבים. ליעקב נקבע פרופיל רפואי שאינו קרבי, אך הוא היה נחוש בדעתו להיות חייל קרבי, עירער על סיכומי הוועדה הרפואית ואכן הצליח.

# data[].attributes.headline
אברהם (פרדו) ליכט

# data[].attributes.subject
אברהם (פרדו) ליכט

# data[].attributes.body
אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח .
מסופר שתמיד היה בכיסו דרכון נאצי ונוהג היה להראות ולומר בצחוק, כי זו התעודה היחידה המוכיחה כי הוא בחיים .
הוריו חיה ושרגא נספו בשנות השואה .
אברהם מסופר כבן אדם שמח  ואוהב שתמיד היה מלא בתקווה נהניתי מאוד לקרוא עליו ,
כרמל

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן חיה ושרגא-אליעזר, נולד ביום ו' בתמוז תרפ"ו (18.6.1926) בעיר ברין, צ'כיה, להורים אמידים. בית הוריו היה בית ועד ואכסניה לכל יהודי בעל הכרה לאומית. בשנת 1939, אחרי כיבוש צ'כוסלובקיה על-ידי הגרמנים, נשלח לארץ ביחד עם אחיו, שהיה סטודנט באוניברסיטה בירושלים. אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח. הוא השתתף בקורסים והיה מדריך באימונים, חביב על החברה והרוח החיה בה. בכיסו היה תמיד דרכון נאצי ונוהג היה להראות ולומר בצחוק, כי זו התעודה היחידה המוכיחה כי הוא בחיים (הוריו נספו בשנות השואה). אברהם הצטיין בראייה ברורה ובלתי-משוחדת, בהיגיון ובכוח שכנוע רב. בשנת 1945 עלה עם ארגון "בני פלד" להתיישבות ברמות נפתלי. בראשית מלחמת-העצמאות שפרצה לאחר החלטת עצרת האו"ם על חלוקת הארץ לשתי מדינות, נקרא לפלוגת "בני-פלד" (ששינתה את שמה ל"ארגון ריקאנטי", מיסוד המעלה), ונתמנה מפקד אזור צפת. מיד עם בואו נעשה פופולרי מאוד בקרב יהודי העיר וזכה לחיבה כללית.

בחורף 1948 עבר קורס מ"מים, חזר לתפקידו בצפת ונפל ביום שחרור העיר, א' באייר תש"ח (10.5.1948). הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בצפת. מותו הכאיב את לב יודעיו, אבל לא הפתיע אותם, כי ההתנדבות היתה לו לטבע, וחייו לא נחשבו בעיניו כלל.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

לזכרו של אברהם ליכט שנפל בקרב על שחרור צפת.יהי זכרו ברוך.

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

אחיו של סבי ששרד את השואה ונפל בקרב על צפת

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי צפת

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 47

אנדרטה לנופלים בהגנת המושב והמצודה במלחמת העצמאות רמות נפתלי (בסיס צבא)

יד לנופלים מבית הספר החקלאי רוטשילד פרדס חנה-כרכור

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל אברהם פרדו ליכט - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן חיה ושרגא-אליעזר, נולד ביום ו' בתמוז תרפ"ו (18.6.1926) בעיר ברין, צ'כיה, להורים אמידים. בית הוריו היה בית ועד ואכסניה לכל יהודי בעל הכרה לאומית. בשנת 1939, אחרי כיבוש צ'כוסלובקיה על-ידי הגרמנים, נשלח לארץ ביחד עם אחיו, שהיה סטודנט באוניברסיטה בירושלים. אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח.

# data[].attributes.body
שמואל שבצקי עבד כחיל בצבע ו20 יום אחרי שהתגייס נפתר בשרותו

יונת מיכל

# data[].attributes.headline
סרן גבריאל הורוביץ                                        

# data[].attributes.subject
סרן גבריאל הורוביץ                                        

# data[].attributes.body
סרן גבריאל היה חיל בחיל-השריון ולוחם במלחמת יום העצמאות
יהלי אלטר

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן ברטה ואליעזר, נולד ביום י"ז באדר תש"ך (16.3.1960) בארגנטינה. כשהיה גבי בן 4 שנים, הוא עלה עם הוריו לארץ. המשפחה השתקעה בבת-ים, ובה התחיל גבי את לימודיו בבית-הספר היסודי על-שם גורדון. את לימודיו התיכוניים הוא השלים בבית-הספר המקצועי "יד סינגלובסקי" בתל-אביב, במגמת הנדסאות מכונות.

ביולי 1978 התגייס גבי לצה"ל, ושירת בחיל-השריון. אחרי אימוני טירונות, הוא השתלם בקורסים כנהג טנק. ביולי 1979 הועלה גבי לדרגת סמל. הוא נשלח לקורס מפקדי טנק, וסיימו כחניך מצטיין. בדצמבר 1979, השלים גבי קורס קציני שריון והועלה לדרגת סג"ם. כעבור שנה, הוא הועלה לדרגת סגן. ביולי 1981, סיים גבי את שירות החובה והתחייב לשרת שנה נוספת בצבא הקבע.

גבי היה קשור מאוד למשפחתו. הוא קיווה, כי אחרי שישתחרר מצה"ל ימשיך לימודי הנדסת מכונות, ושאף להתיישב ברמת הגולן. כשפרצה מלחמת שלום הגליל היה גבי עם הכוח שפרץ את מעוזי המחבלים והסורים. מפקד פלוגתו נפצע בקרב, וגבי נטל את הפיקוד על הפלוגה והמשיך להוביל אותה למערכה על כביש ביירות-דמשק.

ביום ג' בתמוז תשמ"ב (24.6.1982) נתקלה פלוגתו במארב של קומנדו סורי. טיל אר.פי.ג'י. של האויב פגע בצריח הטנק שלו, וגבי נהרג. בן 22 שנים הוא היה במותו.

גבי הובא למנוחות בבית-הקברות הצבאי בקריית שאול בתל-אביב. הוא השאיר אחריו הורים, אח ואחות. אחרי שנפל, הוא הועלה לדרגת סרן.

שר הביטחון אריאל שרון כתב עליו במכתב תנחומים למשפחתו: "סרן גבריאל נתן את חייו למען מולדתו. הוא שירת בגדוד שריון, נתן דוגמה אישית לפקודיו, גילה ידע מקצועי גבוה, התנדב לבצע משימות, התאים את עצמו לשינויים ולא היה צמוד לפתרונות סטנדרטיים. הוא גילה דאגה לפקודיו. היה בחור שקט וצנוע, טוב ליבו והשלווה שהשרה בכל מקום היו יוצאי דופן".

מפקד יחידתו כתב עליו למשפחתו: "הוא היה אהוב ונערץ על חייליו, בשל אנושיותו, מסירותו והאיכפתיות שאפיינה אותו. היה בלתי אפשרי לנתק אותו מפלוגתו. הפלוגה שינתה פניה והחליפה במשך השנה מפקדים וחיילים, וגבי היה הגורם היחיד כמעט שנשאר לשמור על הגחלת. הוא הכיר טוב יותר מכולם את ענייני הפלוגה והבין ללב החיילים. במלחמה נתגלה בו עוד צד. אחרי שנפצע מפקדו, הוא נטל את הפיקוד על הפלוגה בלא רבב, בביטחון ובאומץ, כשהוא מחזיר את הפלוגה להיות גוף לוחם שעמד בכל המשימות, גם ברגעי קרב קשים, כשחיילים הוסיפו להיפגע".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

גבי ואני למדנו יחד בביהס להנדסאים אורט סינגאלובסקי ואז פרצה המלחמה וגבי זל גויס ולא חזר. גבי היה חבר טוב ללימודים ואדם מקסים, לבבי וחייכן. היה רציני וחדור מטרה בכל דבר שהוא עשה. לא הייתי מעלה בדעתי שיקרה לו מה שקרה לו. למרות כל השנים הרבות שעברו, אני תמיד זוכר אותו ואל הלבביות שהיתה לו. תמיד שאני רואה חייל מחיל השיריון אני נזכר בגבי. יהי זיכרו ברוך.

דיווח

דיווח

שמעתי עליך מעמרי המחנך שלי בן דודך ואני לא מכיר אותך אבל הסיפור שלך ריגש

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קריית שאול

אזור: 1 חלקה: 16 שורה: 3 קבר: 8

# data[].attributes.attachment_link.title
סרן גבריאל הורוביץ - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן ברטה ואליעזר, נולד ביום י"ז באדר תש"ך (16.3.1960) בארגנטינה. כשהיה גבי בן 4 שנים, הוא עלה עם הוריו לארץ. המשפחה השתקעה בבת-ים, ובה התחיל גבי את לימודיו בבית-הספר היסודי על-שם גורדון. את לימודיו התיכוניים הוא השלים בבית-הספר המקצועי "יד סינגלובסקי" בתל-אביב, במגמת הנדסאות מכונות. ביולי 1978 התגייס גבי לצה"ל, ושירת בחיל-השריון.

# data[].attributes.location_name
אה"מ בלפסט, לונדון, בריטניה

# data[].attributes.headline
אה"מ בלפסט, לונדון, בריטניה-מאיר קופר

# data[].attributes.subject
אה"מ בלפסט, לונדון, בריטניה-מאיר קופר

# data[].attributes.body
בתקופת מלחמת-העצמאות גויס זמנית לחטיבת "אלכסנדרוני" וביום א' באייר תש"ח (10.5.1948), נפל בהגנת קיבוצו. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות ברמת הכובש.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)
ג'מירו

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן גילה ויעקב, נולד בשנת 1926 בפולין ועלה לארץ באוניית- המעפילים "האומות המאוחדות" ב-1.1.1948. עם בואו הצטרף לקיבוץ רמת הכובש.

בתקופת מלחמת-העצמאות גויס זמנית לחטיבת "אלכסנדרוני" וביום א' באייר תש"ח (10.5.1948), נפל בהגנת קיבוצו. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות ברמת הכובש.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום מנוחתו בית העלמין האזרחי רמת הכובש

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי מאיר קופר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן גילה ויעקב, נולד בשנת 1926 בפולין ועלה לארץ באוניית- המעפילים "האומות המאוחדות" ב-1.1.1948. עם בואו הצטרף לקיבוץ רמת הכובש. בתקופת מלחמת-העצמאות גויס זמנית לחטיבת "אלכסנדרוני" וביום א' באייר תש"ח (10.5.1948), נפל בהגנת קיבוצו. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות ברמת הכובש.

# data[].attributes.body
אלי היה בחיל הלוגיסטיקה ונפל בעת מילוי תפקידו

# data[].attributes.body
גויס לצה"ל בסוף יולי 1969, עבר בהצלחה קורס מ"כים והיה מועמד לקורס קצינים, אך בגלל פטירת אביו נדחה מועד צאתו לקורס. ביום א' באייר תש"ל (6.5.1970), חודשיים לאחר פטירת אביו ופחות משנה מיום גיוסו, נפל במורדות החרמון, בהיתקלות עם מארב אוייב
הילי- זנקו

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יעקב וסעידה. נולד ביום י"ד באדר א' תשי"א (23.2.1951) במושב אלישיב. למד בבית הספר היסודי הדתי באליכין ושנה אחת בבית ספר מקצועי בכפר סבא. לאחר מכן הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ. היה פעיל מאוד בגדנ"ע. היה חובב ספורט והרבה לשחק בכדורגל.

גויס לצה"ל בסוף יולי 1969, עבר בהצלחה קורס מ"כים והיה מועמד לקורס קצינים, אך בגלל פטירת אביו נדחה מועד צאתו לקורס. ביום א' באייר תש"ל (6.5.1970), חודשיים לאחר פטירת אביו ופחות משנה מיום גיוסו, נפל במורדות החרמון, בהיתקלות עם מארב אוייב. הובא למנוחת עולמים בבית הקברות במושב אליכין.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

ביום זה, לוחמי ומפקדי חטיבת הנח״ל מצדיעים לנופלים ומוקירים את זכרם. חטיבת הנח״ל מחבקת ומחזקת אתכם, המשפחות והקרובים. יהי זכרם ברוך.

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

שכן שלי היית באליכין תמיד נזכור אותך יהי זכרך ברוך

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין אליכין (חלקה צבאית)

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 3

אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך פרדס חנה-כרכור

קיר זיכרון ואנדרטה בבית הקברות עין גדי

יד לנופלים בני התנועה הקיבוצית יערות מנשה (משמר העמק)

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי מרדכי בידה - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יעקב וסעידה. נולד ביום י"ד באדר א' תשי"א (23.2.1951) במושב אלישיב. למד בבית הספר היסודי הדתי באליכין ושנה אחת בבית ספר מקצועי בכפר סבא. לאחר מכן הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ. היה פעיל מאוד בגדנ"ע. היה חובב ספורט והרבה לשחק בכדורגל.

# data[].attributes.body
בחורף 1948 עבר קורס מ"מים, חזר לתפקידו בצפת ונפל ביום שחרור העיר, א' באייר תש"ח (10.5.1948). הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בצפת. מותו הכאיב את לב יודעיו, אבל לא הפתיע אותם, כי ההתנדבות היתה לו לטבע, וחייו לא נחשבו בעיניו כלל.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן חיה ושרגא-אליעזר, נולד ביום ו' בתמוז תרפ"ו (18.6.1926) בעיר ברין, צ'כיה, להורים אמידים. בית הוריו היה בית ועד ואכסניה לכל יהודי בעל הכרה לאומית. בשנת 1939, אחרי כיבוש צ'כוסלובקיה על-ידי הגרמנים, נשלח לארץ ביחד עם אחיו, שהיה סטודנט באוניברסיטה בירושלים. אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח. הוא השתתף בקורסים והיה מדריך באימונים, חביב על החברה והרוח החיה בה. בכיסו היה תמיד דרכון נאצי ונוהג היה להראות ולומר בצחוק, כי זו התעודה היחידה המוכיחה כי הוא בחיים (הוריו נספו בשנות השואה). אברהם הצטיין בראייה ברורה ובלתי-משוחדת, בהיגיון ובכוח שכנוע רב. בשנת 1945 עלה עם ארגון "בני פלד" להתיישבות ברמות נפתלי. בראשית מלחמת-העצמאות שפרצה לאחר החלטת עצרת האו"ם על חלוקת הארץ לשתי מדינות, נקרא לפלוגת "בני-פלד" (ששינתה את שמה ל"ארגון ריקאנטי", מיסוד המעלה), ונתמנה מפקד אזור צפת. מיד עם בואו נעשה פופולרי מאוד בקרב יהודי העיר וזכה לחיבה כללית.

בחורף 1948 עבר קורס מ"מים, חזר לתפקידו בצפת ונפל ביום שחרור העיר, א' באייר תש"ח (10.5.1948). הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בצפת. מותו הכאיב את לב יודעיו, אבל לא הפתיע אותם, כי ההתנדבות היתה לו לטבע, וחייו לא נחשבו בעיניו כלל.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

לזכרו של אברהם ליכט שנפל בקרב על שחרור צפת.יהי זכרו ברוך.

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

אחיו של סבי ששרד את השואה ונפל בקרב על צפת

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי צפת

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 47

אנדרטה לנופלים בהגנת המושב והמצודה במלחמת העצמאות רמות נפתלי (בסיס צבא)

יד לנופלים מבית הספר החקלאי רוטשילד פרדס חנה-כרכור

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל אברהם פרדו ליכט - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן חיה ושרגא-אליעזר, נולד ביום ו' בתמוז תרפ"ו (18.6.1926) בעיר ברין, צ'כיה, להורים אמידים. בית הוריו היה בית ועד ואכסניה לכל יהודי בעל הכרה לאומית. בשנת 1939, אחרי כיבוש צ'כוסלובקיה על-ידי הגרמנים, נשלח לארץ ביחד עם אחיו, שהיה סטודנט באוניברסיטה בירושלים. אברהם למד בבית-הספר החקלאי בפרדס חנה, אך עם גיוס הנוער הלומד הפסיק את לימודיו והתגייס בשנת 1943 לפלמ"ח.

# data[].attributes.body
רוז אורין
דן הר שלג פריזר למד בבית- הכינוך לילדי העובדים
בירושלים אך סירב להמשיך בלימודיו בבית- הספר
תיכון, על אף התוצאות החיובים של הבדיקה
הפסיכוטכנית.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בנם-יחידם של דבורה ומשה, נולד ביום כ"ג בכסלו תרפ"ט (6.12.1928) בירושלים. הוא למד בבית-החינוך לילדי העובדים בירושלים אך סירב להמשיך בלימודיו בבית-ספר תיכון, על אף התוצאות החיוביות של הבדיקה הפסיכוטכנית. דן אמר: "אהיה חבר מועיל יותר לקיבוץ אם אלמד מקצוע, וגם לאמא יהיה קל יותר". הוא נתקבל לבית-הספר המקצועי "עמל" ולמד בו מסגרות וחרטות. מכיתה ה' של בית-הספר העממי היה חבר בתנועת-הנוער "המחנות העולים" ומדריך בה מגיל 14. אחר-כך הצטרף ל"תנועה המאוחדת". עם תום לימודיו בבית-הספר המקצועי נשאר שנה נוספת בעיר, כי רצה לצאת להכשרה עם בני גילו בתנועה, שטרם סיימו את לימודיהם בבית-הספר התיכון. דן עבד בבית-מלאכה והתבלט בכשרונותיו הטכניים ובו בזמן התמסר להדרכה בתנועה. כשיצאה קבוצתו להכשרה לא ניתן לו להצטרף אליה. הוא נשלח להדרכה לחיפה. שם עבד שלושה ימים בשבוע בנמל כסבל, וארבעה ימים בהדרכת הנוער. עם פרוץ מלחמת- העצמאות תבעה ממנו התנועה להמשיך בהדרכה, אולם לבו לא היה שלם עם תפקידו, שנראה לו כבלתי-חשוב באותם ימים. הוא עזב את חיפה על דעת עצמו והצטרף לחבריו בהכשרה המגויסת בכפר בלום. שם עבד תחילה בעבודה חקלאית ואחר-כך במסגריה. הוא הצטיין בהמצאות ובשכלול הייצור. לא ארכו הימים ודן נקרא למרכז התנועה, והועמד למשפט על הפרת משמעת בעוזבו את ההדרכה. הוא נתבע, באיום של הוצאה מהתנועה, לחזור מיד לתפקידו, אולם "ערק" והצטרף ליחידה לוחמת אחרת של הפלמ"ח. נלחם במנרה ורמות נפתלי. בסוף חודש אפריל נחון דן על-ידי מזכירות התנועה וחזר לחבריו- לגרעין המגויסים בחטיבת "יפתח" בהר-כנען. היה חייל למופת, אמיץ-לב, חסון, נאמן למפקדיו ורע טוב לחבריו-לנשק. לוהט כולו ברצון לנקום את מות חבריו. כשנודע לו על מות הטוב שבחבריו כתב לאמו: "הידיעה על מות שאוליק הממה אותי, אך אחרי שחשבתי מעט הגעתי למסקנה, שאינה מקורית ביותר, שאי-אפשר להתעלם מהקרבת קרבנות במלחמה... שאול היה חבר יקר לי ועלי לנקום את דמו. אני מתבייש במלה זו, כי ברברית היא. אולם כל דמי צועקים בי, ואני אנקום".

בזמן המערכה לכיבוש צפת נודע למפקדו כי דן הוא בן יחיד להוריו והוא פקד עליו להישאר בעורף, אולם דן ראה בכך עלבון נוקב ותבע במפגיע לצרפו למסתערים. בכיבוש המצודה חיפה על חבריו במקלעו. "דן, אתה גלוי לעיני האויב", אמרו לו חבריו. "אני יודע" - השיב דן - "אוציא עוד צרורות מספר לחיפוי ואחר-כך אסתתר". ליד מקלעו פגע בו כדור האויב. הוא עוד הספיק לקרוא: "נפגעתי! קדימה," ואלו היו דבריו האחרונים לפי עדות חבריו. נפל ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948). הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בצפת.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

תיהי נשמתך בגן עדן גיבור ישראל

דיווח

גיבור ישראל תיהי נשמתך בגן עדם

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי צפת

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 33

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי דן הר שלג פריזר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בנם-יחידם של דבורה ומשה, נולד ביום כ"ג בכסלו תרפ"ט (6.12.1928) בירושלים. הוא למד בבית-החינוך לילדי העובדים בירושלים אך סירב להמשיך בלימודיו בבית-ספר תיכון, על אף התוצאות החיוביות של הבדיקה הפסיכוטכנית. דן אמר: "אהיה חבר מועיל יותר לקיבוץ אם אלמד מקצוע, וגם לאמא יהיה קל יותר". הוא נתקבל לבית-הספר המקצועי "עמל" ולמד בו מסגרות וחרטות.

# data[].attributes.headline
מימון אדמונד אילוז 

# data[].attributes.subject
מימון אדמונד אילוז 

# data[].attributes.body
https://www.izkor.gov.il/%D7%9E%D7%99%D7%9E%D7%95%D7%9F-%D7%90%D7%93%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%93%20%D7%90%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%96/en_d1da0db3cce711b3107484fac30a7a5a
גאיה תמרי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יצחק וכרמלה. נולד ביום כ"ב בתמוז תשט"ז (1.7.1956) בלוד. משפחתו עקרה לחיפה ומימון התחיל ללמוד בבית-הספר היסודי 'אחיעזר' שבמקום. המצב הכלכלי במשפחה רבת-הנפשות לא היה שפיר, ומימון החליט ללמוד מקצוע כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא נתקבל לבית-הספר התיכון-מקצועי 'תורה ומלאכה' שבקרית- אתא ולמד שם מסגרות מכנית. בתום לימודיו יצא לעבודה בתע"ש ובמספנות ישראל, ואת משכורתו נתן להוריו. לפני גיוסו נשלח מטעם צה"ל לקורס נהיגה קדם-צבאי.

מימון גויס לצה"ל במחצית מאי 1974 והוצב לחיל ההנדסה והשריון, אך הספיק לשרת חודשים מעטים בלבד. ביום כ"א בכסלו תשל"ה (5.12.1974) נפל מימון בעת מילוי תפקידו. הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין הצבאי שבחיפה. השאיר אחריו הורים ושמונה אחים ואחיות.

במכתב-תנחומים למשפחה כתב מפקדו: "בנכם שירת כנהג וזכה להערכת חבריו החיילים ומפקדיו כחייל וכחבר נאמן. הוא היה ידוע כחייל שקט, ממושמע, בעל רצון חזק המקבל את כל המוטל עליו בשקט וברוח טובה".

משפחתו תרמה ספרייה תורנית לבית-הכנסת 'בית-אל' שבחיפה לזכרו של מימון.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

אח שלי תנוח בגן עדן ההורים שלך שנתנו את כל חייהם למען המשפחה גם שם ליידך, אנחנו כאן להמשיך את מה שהתחלתה בכדי להנחיל לדורות הבאים נזכור אותך לעד

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

חברי לכיתה מבית ספר יסודי , תמיד חיוך גדול על הפנים יהי זכרך ברוך

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי חיפה

אזור: ב חלקה: 2 שורה: 5 קבר: 9

אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל צומת חולדה

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי ראשון מימון-אדמונד אילוז - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יצחק וכרמלה. נולד ביום כ"ב בתמוז תשט"ז (1.7.1956) בלוד. משפחתו עקרה לחיפה ומימון התחיל ללמוד בבית-הספר היסודי 'אחיעזר' שבמקום. המצב הכלכלי במשפחה רבת-הנפשות לא היה שפיר, ומימון החליט ללמוד מקצוע כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא נתקבל לבית-הספר התיכון-מקצועי 'תורה ומלאכה' שבקרית- אתא ולמד שם מסגרות מכנית.

# data[].attributes.headline
מימון אדמונד אילוז

# data[].attributes.subject
מימון אדמונד אילוז

# data[].attributes.body
איתי גניש

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יצחק וכרמלה. נולד ביום כ"ב בתמוז תשט"ז (1.7.1956) בלוד. משפחתו עקרה לחיפה ומימון התחיל ללמוד בבית-הספר היסודי 'אחיעזר' שבמקום. המצב הכלכלי במשפחה רבת-הנפשות לא היה שפיר, ומימון החליט ללמוד מקצוע כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא נתקבל לבית-הספר התיכון-מקצועי 'תורה ומלאכה' שבקרית- אתא ולמד שם מסגרות מכנית. בתום לימודיו יצא לעבודה בתע"ש ובמספנות ישראל, ואת משכורתו נתן להוריו. לפני גיוסו נשלח מטעם צה"ל לקורס נהיגה קדם-צבאי.

מימון גויס לצה"ל במחצית מאי 1974 והוצב לחיל ההנדסה והשריון, אך הספיק לשרת חודשים מעטים בלבד. ביום כ"א בכסלו תשל"ה (5.12.1974) נפל מימון בעת מילוי תפקידו. הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין הצבאי שבחיפה. השאיר אחריו הורים ושמונה אחים ואחיות.

במכתב-תנחומים למשפחה כתב מפקדו: "בנכם שירת כנהג וזכה להערכת חבריו החיילים ומפקדיו כחייל וכחבר נאמן. הוא היה ידוע כחייל שקט, ממושמע, בעל רצון חזק המקבל את כל המוטל עליו בשקט וברוח טובה".

משפחתו תרמה ספרייה תורנית לבית-הכנסת 'בית-אל' שבחיפה לזכרו של מימון.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

אח שלי תנוח בגן עדן ההורים שלך שנתנו את כל חייהם למען המשפחה גם שם ליידך, אנחנו כאן להמשיך את מה שהתחלתה בכדי להנחיל לדורות הבאים נזכור אותך לעד

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

חברי לכיתה מבית ספר יסודי , תמיד חיוך גדול על הפנים יהי זכרך ברוך

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי חיפה

אזור: ב חלקה: 2 שורה: 5 קבר: 9

אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל צומת חולדה

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי ראשון מימון-אדמונד אילוז - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יצחק וכרמלה. נולד ביום כ"ב בתמוז תשט"ז (1.7.1956) בלוד. משפחתו עקרה לחיפה ומימון התחיל ללמוד בבית-הספר היסודי 'אחיעזר' שבמקום. המצב הכלכלי במשפחה רבת-הנפשות לא היה שפיר, ומימון החליט ללמוד מקצוע כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא נתקבל לבית-הספר התיכון-מקצועי 'תורה ומלאכה' שבקרית- אתא ולמד שם מסגרות מכנית.

# data[].attributes.headline
אורי קוסטקובסקי

# data[].attributes.subject
אורי קוסטקובסקי

# data[].attributes.body
בתקופת מלחמת-העצמאות עבר עם מחלקתו לסביבות ירושלים בחודש מרס 1948, וצורף אל גדוד "הפורצים" בחטיבת "הראל". הוא לחם בראש כיתה בכיבוש קטמון ובפריצה לעיר העתיקה

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן אסתר ויצחק, נולד ביום ט' בכסלו תרפ"ט (22.11.1928) בעין חרוד. לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט. הוא עבר לחברת- הנוער בעין חרוד ועבד בעיקר בגינות-נוי. אחרי העבודה היה מתמסר להדרכת הנוער, והשפעתו היתה מורגשת מאוד בקרב החניכים. אורי היה מסור להוריו בכל לבו ולא אחת ביטא זאת בהבטחותיו להיות להם למשען לעת זקנתם. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח והצטרף להכשרה המגויסת בעין שמר. הוא התמסר בלב ונפש לאימוניו המרובים וסיים קורס מ"כים. כמדריך - היה נלהב ומלהיב, וכמפקד - ער ובהיר-מחשבה.

בתקופת מלחמת-העצמאות עבר עם מחלקתו לסביבות ירושלים בחודש מרס 1948, וצורף אל גדוד "הפורצים" בחטיבת "הראל". הוא לחם בראש כיתה בכיבוש קטמון ובפריצה לעיר העתיקה. אורי נפל במבצע "מכבי" ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) בקרב לכיבוש בית-מחסיר. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בקרית ענבים.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

דיווח

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קרית ענבים

אזור: חלקה: 1 שורה: 3 קבר: 25

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי אורי קוסטקובסקי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן אסתר ויצחק, נולד ביום ט' בכסלו תרפ"ט (22.11.1928) בעין חרוד. לדברי מחנכו בבית-הספר הצטיין בלימודיו בכלל ובמקצועות ההיסטוריה ולימודי הטבע בפרט. הוא עבר לחברת- הנוער בעין חרוד ועבד בעיקר בגינות-נוי. אחרי העבודה היה מתמסר להדרכת הנוער, והשפעתו היתה מורגשת מאוד בקרב החניכים.

# data[].attributes.body
עידו נהג לשחק עם חבריו מדי שבת במגרש הכדורסל שבחצר בית-הספר והרבה לפקוד את משחקיה של מכבי תל-אביב
עידו שרון

# data[].attributes.attachment_link.title
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.headline
איתי אדלר רעננה

# data[].attributes.subject
איתי אדלר רעננה

# data[].attributes.body
היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים" רעננה

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים". איתי היה ספורטאי, שיחק כדורסל, ובשנות לימודיו האחרונות בילה הרבה בחדר כושר והשתתף בחוג לכושר קרבי. מגיל צעיר נלחם על עצמאותו, ידע מה הוא רוצה ועמד על שלו. היה תלמיד טוב, בן טוב ואח טוב. איתי היה חברותי מאוד, השקיע הרבה בחבריו והם בו. בעל מזג נוח וחוש הומור נפלא, שאהב לצאת לבלות ולשחות בים. מורתו מספרת: "למרות שהיה שקט ולא בולט, היה נער חכם במיוחד, בעל עולם פנימי משלו. היה לו חוש הומור נדיר, ומה שאפיין אותו היה חיוך ביישני ומיליון חברים שאוהבים אותו אהבת אמת".

בסוף חודש יולי 1995 התגייס איתי לצה"ל ושירת כלוחם בפלוגת הנ"ט של חטיבת הנח"ל. מפקדיו ראו בו לוחם רציני ביותר, ערכי מאוד, שמשקיע מעל למקובל, אהוד מאוד בצוות, ותמיד מעודד ומרים את המורל של חבריו בזכות חוש ההומור שלו. לאחר שישתחרר, חלם איתי לנסוע לאוסטרליה ולניו זילנד, לעבוד שם בחוות ולטייל. חלומות שלא זכה לממש.

בלילה של יום כ"ח בשבט תשנ"ז (4.2.1997) אירע אסון המסוקים, כששני מסוקי יסעור התנגשו מעל מושב שאר ישוב. שבעים ושלושה הלוחמים, שעשו דרכם ללבנון, נהרגו, ואיתי ביניהם. איתי, שהיה בדרכו למוצב הבופור בלבנון עם חבריו לצוות "דותן" ומפקדם, נהרג זמן קצר לפני שסיים את מסלול הכשרתו ביחידה. בן עשרים היה בנופלו. איתי הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי ברעננה. הותיר הורים ואחות. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל ראשון.

הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק כתב למשפחה: "איתי שירת כלוחם בפלוגת 'עורב' של חטיבת הנח"ל, ותואר על ידי מפקדיו כחייל וכלוחם מסור, בעל ערכים גבוהים, שהשקיע רבות מעצמו בביצוע תפקידו. איתי עודד את הסובבים אותו, גם במצבים קשים, והיה אהוד ומקובל בקרב מפקדיו וחבריו כאחד". מתוך דברים שכתב מפקד היחידה בה שירת איתי: "איתי היה לוחם מצטיין בכל רמ"ח אבריו. לוחם למופת, דבק במשימות שהוטלו עליו תוך שאיפה למצוינות בכל תחום. איתי היה מקור האנרגיה של חבריו לצוות, בדרך חייו ובחוש ההומור הנפלא שלו. רמת החיילות שלו ועובדת היותו לוחם ערכי מאוד, נתנו לו מקום משמעותי ביותר בצוות המגובש.

"איתי השקיע את כל מרצו בתפקידו הצבאי והגיע להישגים נאים ביותר. איתי יחסר לנו כאדם וכלוחם. נזכור אותו תמיד בכל עת שנגדל דור לוחמים חדש. דמותו ומעשיו יתנו לנו השראה ומודל לחיקוי."

מיכל, אחותו של איתי, כתבה לו: "עד לסוף העולם אסע בשבילך/ רק תגיד לי היכן זה./ עד לקצה היקום אבוא לקראתך/ רק ספר לי היכן זה./ ימים ולילות ארוץ לראותך/ רק שרטט לי מסלול./ עד קצה גבול היכולת אבכה אובדנך/ אך היכן הוא הגבול?"

רני בן-זאב, חברו לצוות של איתי, כתב שיר לזכרו, שהוקלט על דיסק עם שירים נוספים שהוקדשו לחיילי צוות "דותן" שנפלו באסון המסוקים: "לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי/ חיוך שממיס וחיוך שמביס/ היית כזה איתי/ ומי ישליך את החושך/ ומי ידליק את האור/ ומי יישא תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ פרח לבן שפורח בגן/ היית כזה איתי/ שיר שנוגן ואהוב על כולם/ היית כזה איתי/ ומי יחזיר את האושר/ ומי ייתן את הסליחות/ ומי ישלח תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון איתי-אבי אדלר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים".

# data[].attributes.headline
מרדכי בידה - אביגיל גניר

# data[].attributes.subject
מרדכי בידה - אביגיל גניר

# data[].attributes.body
הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יעקב וסעידה. נולד ביום י"ד באדר א' תשי"א (23.2.1951) במושב אלישיב. למד בבית הספר היסודי הדתי באליכין ושנה אחת בבית ספר מקצועי בכפר סבא. לאחר מכן הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ. היה פעיל מאוד בגדנ"ע. היה חובב ספורט והרבה לשחק בכדורגל.

גויס לצה"ל בסוף יולי 1969, עבר בהצלחה קורס מ"כים והיה מועמד לקורס קצינים, אך בגלל פטירת אביו נדחה מועד צאתו לקורס. ביום א' באייר תש"ל (6.5.1970), חודשיים לאחר פטירת אביו ופחות משנה מיום גיוסו, נפל במורדות החרמון, בהיתקלות עם מארב אוייב. הובא למנוחת עולמים בבית הקברות במושב אליכין.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

ביום זה, לוחמי ומפקדי חטיבת הנח״ל מצדיעים לנופלים ומוקירים את זכרם. חטיבת הנח״ל מחבקת ומחזקת אתכם, המשפחות והקרובים. יהי זכרם ברוך.

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

שכן שלי היית באליכין תמיד נזכור אותך יהי זכרך ברוך

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין אליכין (חלקה צבאית)

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 3

אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך פרדס חנה-כרכור

קיר זיכרון ואנדרטה בבית הקברות עין גדי

יד לנופלים בני התנועה הקיבוצית יערות מנשה (משמר העמק)

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי מרדכי בידה - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יעקב וסעידה. נולד ביום י"ד באדר א' תשי"א (23.2.1951) במושב אלישיב. למד בבית הספר היסודי הדתי באליכין ושנה אחת בבית ספר מקצועי בכפר סבא. לאחר מכן הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ. היה פעיל מאוד בגדנ"ע. היה חובב ספורט והרבה לשחק בכדורגל.

# data[].attributes.headline
יעקב (קובי) שיימן

# data[].attributes.subject
יעקב (קובי) שיימן

# data[].attributes.body
בתחילת חודש פברואר 1987 גויס יעקב לשירות חובה בצה"ל. הוא הוצב בחיל הרגלים בחטיבת גבעתי. הוא יצא לטירונות, השלים מסלול לוחמים קרביים של החטיבה ויצא לקורס מ"כים-חי"ר. בסיום הקורס קיבל דרגת רב"ט וחזר לגדוד, לסגל הפיקוד.

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון יעקב קובי שיימן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן שושנה ואבא. נולד ביום י"ז בטבת תשכ"ח (18.1.1968) ברמלה, בן בכור במשפחה בת שלושה ילדים. יעקב למד בבית-הספר היסודי 'בארי' בראשון לציון ובגימנסיה הריאלית, במגמת מחשבים. ליעקב נקבע פרופיל רפואי שאינו קרבי, אך הוא היה נחוש בדעתו להיות חייל קרבי, עירער על סיכומי הוועדה הרפואית ואכן הצליח.

# data[].attributes.body
מרדכי פלדמן עבד ועזר בקיבוץ יגור

יונתן מיכל

# data[].attributes.headline
משה אהרן בוטון

# data[].attributes.subject
משה אהרן בוטון

# data[].attributes.body
משה היה בהגנה ונלחם במלחמת העצמאות.

# data[].attributes.headline
איתי אבי אדלר 

# data[].attributes.subject
איתי אבי אדלר 

# data[].attributes.body
איתי גניש

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים". איתי היה ספורטאי, שיחק כדורסל, ובשנות לימודיו האחרונות בילה הרבה בחדר כושר והשתתף בחוג לכושר קרבי. מגיל צעיר נלחם על עצמאותו, ידע מה הוא רוצה ועמד על שלו. היה תלמיד טוב, בן טוב ואח טוב. איתי היה חברותי מאוד, השקיע הרבה בחבריו והם בו. בעל מזג נוח וחוש הומור נפלא, שאהב לצאת לבלות ולשחות בים. מורתו מספרת: "למרות שהיה שקט ולא בולט, היה נער חכם במיוחד, בעל עולם פנימי משלו. היה לו חוש הומור נדיר, ומה שאפיין אותו היה חיוך ביישני ומיליון חברים שאוהבים אותו אהבת אמת".

בסוף חודש יולי 1995 התגייס איתי לצה"ל ושירת כלוחם בפלוגת הנ"ט של חטיבת הנח"ל. מפקדיו ראו בו לוחם רציני ביותר, ערכי מאוד, שמשקיע מעל למקובל, אהוד מאוד בצוות, ותמיד מעודד ומרים את המורל של חבריו בזכות חוש ההומור שלו. לאחר שישתחרר, חלם איתי לנסוע לאוסטרליה ולניו זילנד, לעבוד שם בחוות ולטייל. חלומות שלא זכה לממש.

בלילה של יום כ"ח בשבט תשנ"ז (4.2.1997) אירע אסון המסוקים, כששני מסוקי יסעור התנגשו מעל מושב שאר ישוב. שבעים ושלושה הלוחמים, שעשו דרכם ללבנון, נהרגו, ואיתי ביניהם. איתי, שהיה בדרכו למוצב הבופור בלבנון עם חבריו לצוות "דותן" ומפקדם, נהרג זמן קצר לפני שסיים את מסלול הכשרתו ביחידה. בן עשרים היה בנופלו. איתי הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי ברעננה. הותיר הורים ואחות. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל ראשון.

הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק כתב למשפחה: "איתי שירת כלוחם בפלוגת 'עורב' של חטיבת הנח"ל, ותואר על ידי מפקדיו כחייל וכלוחם מסור, בעל ערכים גבוהים, שהשקיע רבות מעצמו בביצוע תפקידו. איתי עודד את הסובבים אותו, גם במצבים קשים, והיה אהוד ומקובל בקרב מפקדיו וחבריו כאחד". מתוך דברים שכתב מפקד היחידה בה שירת איתי: "איתי היה לוחם מצטיין בכל רמ"ח אבריו. לוחם למופת, דבק במשימות שהוטלו עליו תוך שאיפה למצוינות בכל תחום. איתי היה מקור האנרגיה של חבריו לצוות, בדרך חייו ובחוש ההומור הנפלא שלו. רמת החיילות שלו ועובדת היותו לוחם ערכי מאוד, נתנו לו מקום משמעותי ביותר בצוות המגובש.

"איתי השקיע את כל מרצו בתפקידו הצבאי והגיע להישגים נאים ביותר. איתי יחסר לנו כאדם וכלוחם. נזכור אותו תמיד בכל עת שנגדל דור לוחמים חדש. דמותו ומעשיו יתנו לנו השראה ומודל לחיקוי."

מיכל, אחותו של איתי, כתבה לו: "עד לסוף העולם אסע בשבילך/ רק תגיד לי היכן זה./ עד לקצה היקום אבוא לקראתך/ רק ספר לי היכן זה./ ימים ולילות ארוץ לראותך/ רק שרטט לי מסלול./ עד קצה גבול היכולת אבכה אובדנך/ אך היכן הוא הגבול?"

רני בן-זאב, חברו לצוות של איתי, כתב שיר לזכרו, שהוקלט על דיסק עם שירים נוספים שהוקדשו לחיילי צוות "דותן" שנפלו באסון המסוקים: "לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי/ חיוך שממיס וחיוך שמביס/ היית כזה איתי/ ומי ישליך את החושך/ ומי ידליק את האור/ ומי יישא תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ פרח לבן שפורח בגן/ היית כזה איתי/ שיר שנוגן ואהוב על כולם/ היית כזה איתי/ ומי יחזיר את האושר/ ומי ייתן את הסליחות/ ומי ישלח תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון איתי-אבי אדלר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים".

# data[].attributes.body
אלי מחלב היה חבר בתנועת הנוער העובד
עידו שרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אלי, בן מרים ורחמים, נולד ביום י"ז בתשרי תשי"ג (6.10.1952) בפתח-תקוה. הוא גדל במושב שדי-חמד, שם התגוררה משפחתו. את לימודיו היסודיים עשה בבתי-הספר היסודיים שבשדי-חמד ובנוה ימין, והשלים את לימודיו התיכוניים בבית-הספר המקצועי "עמל" בפתח-תקוה, שם סיים כטכנאי אלקטרוניקה. כבר בילדותו הצטיין בפיקחות, בראייה נכונה של דברים ובמציאת פיתרון מהיר לבעיות. תכונתו הבולטת ביותר הייתה יכולתו להתידד עם כל אדם שנקלע בדרכו - גדול כקטן. הוא היה פעיל במועדון החברתי של המושב, היה חבר בתנועת "הנוער העובד", ושיחק בקבוצת הכדורגל של "הפועל" שדי-חמד. סיפרה עליו מורתו בלהה: "אני זוכרת אותו בטיולי הכיתה, כשהיה מגיע תמיד בין הראשונים לכל מקום. אני זוכרת אותו ברגעי ריכוז, כשהיה נתון כולו לשיחה המתפתחת בכיתה, משתתף בה בדברי טעם ומכבד את כולנו בחיוכו המקסים. אני זוכרת אותו מבצע כל דבר על הצד הטוב ביותר - במהירות, בדייקנות ובריכוז. אך מעל לכל אני זוכרת את אלי המתנדב לכל תפקיד הדורש תבונת כפיים וארגון". סיפרה חברתו רוחל'ה: "אלי תמיד היה עדין וכן. תמיד היה מתחשב בשני". את דבריה אישר חברו אמנון: "אלי היה עדין נפש, חביב על כולם; נער שקט, הקשור למשפחתו וגאה בה. טוב לב היה". אלי אהב את המשק ואת העבודה בשדה. כאשר ניתנה לו לפני שהתגייס אפשרות לעבוד במקצועו כטכנאי אלקטרוניקה, העדיף על כך את העזרה לאביו בעבודת האדמה. סיפר חברו שמואל: "אני זוכר את הימים שבהם היה אלי קם בליל גשם, כשסערת רוחות בחוץ, נוטש מיטה חמה, מתגבר על תחושת העצלות הטבעית בלילות, ורץ לשטח. בשטח, רכושו של אבא - רכוש יקר הנתון בסכנת השמדה בשל פגעי הטבע. וכך היה סוגר חממות שנפרצו ברוחות, ודואג שלא ייפגעו הצמחים הגדלים שם. אלי גם נהג לעזור לאמו - בטיפול באח הקטן, בעבודות הבית, ובעזרה בלימודים לאחיו. אלי היה דמות מרכזית בבית. דמות הדואגת לכל ושהכל דואגים לה".

אלי גויס לצה"ל בשלהי יולי 1971. את תחילת שירותו עשה בקורס טיס, אך בשל ליקוי בריאות הועבר לחיל השריון. במסגרת שירותו השתלם בקורס למקצועות טנק, בקורס מש"קי טנק, בקורס נהגי טנק ובקורס מפקדי טנקים. בקורסים כולם השיג ציונים גבוהים, ובקורס המש"קים הוכתר כחניך מצטיין. אחרי-כן נשאר להדריך בבית-הספר לשריון. בזכות הצלחתו כמדריך מונה רב-סמל פלוגתי. סיפר עליו חברו ליחידה: "לאלי היה רצון חזק לשרת כלוחם מן השורה. היו לו תגובות נפלאות כמפקד. דמותו העדינה, השקטה והצנועה הייתה כה טובה שלא נשכחנה לעולם". מלחמת יום-הכיפורים מצאה את אלי ואת יחידתו בחזית הדרום. היחידה השתתפה בקרבות הבלימה ובקרבות הפריצה אל מעבר לתעלה. כמו-כן עסקה בחילוץ נפגעים משדה הקרב ובהספקת תחמושת. בקרב שהתחולל ביום כ' בתשרי תשל"ד (16.10.1973), באזור "החווה הסינית", נפגע אלי מפגז ונפל. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין בפתח-תקוה. השאיר אחריו הורים, שלושה אחים ואחות. לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל-ראשון.

במכתב תנחומים למשפחה השכולה כתב מפקדו: "אלי דבק במשימתו תוך גילוי אומץ-לב והכרה בשליחות שמילא".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

למדתי עם אלי בעמל פתח תקווה. רק שנים לאחר המלחמה נודע לי שאלי נפל בקרב. היינו ביחסי חברות טובים ואכן כפי שנכתב, אלי זכור בחיוכו הטוב ובצניעותו . חבל שנקטף. כבוד הוא לי להדליק הנר לזכרו! תדע משפחתו שגם במעגל החיצוני יש מי שמעריכים מכבדים ומשתתפים בכאבם. שאול סגינהור, חבר ללימודים.

דיווח

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

בשם אמא שלי שאהבה אותך ואת משפחתך מאוד, ת.נ.צ.ב.ה

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי פתח תקווה

אזור: חלקה: 2 שורה: 3 קבר: 22

אנדרטה לזכר הנופלים בני המקום שדי חמד

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון אלי אלי מחלב - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
אלי, בן מרים ורחמים, נולד ביום י"ז בתשרי תשי"ג (6.10.1952) בפתח-תקוה. הוא גדל במושב שדי-חמד, שם התגוררה משפחתו. את לימודיו היסודיים עשה בבתי-הספר היסודיים שבשדי-חמד ובנוה ימין, והשלים את לימודיו התיכוניים בבית-הספר המקצועי "עמל" בפתח-תקוה, שם סיים כטכנאי אלקטרוניקה. כבר בילדותו הצטיין בפיקחות, בראייה נכונה של דברים ובמציאת פיתרון מהיר לבעיות.

# data[].attributes.headline
יהודה גוטשטיין

# data[].attributes.subject
יהודה גוטשטיין

# data[].attributes.body
יהודה הצטרף אל תנועות הנוער הציוניות "ברית העולים" ו"הבונים".

# data[].attributes.attachment_link.title
יהודה גוטשטיין - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן דוד. נולד בי"ג בטבת תרע"ד (11.1.1914) בעיירה גוטה שבגרמניה. למרות מוצאו מסביבה מתבוללת הצטרף אל תנועות הנוער הציוניות "ברית העולים" ו"הבונים". בגיל 18, עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון, יצא להכשרה חקלאית. כחמישה חודשים הכשיר עצמו לחיי חברה ועבודה וביום 18.3.1933 עלה ארצה והצטרף לקיבוץ גבעת ברנר.

# data[].attributes.body
מרדכי עבר בהצלחה קורס מ"כים והיה מועמד לקורס קצינים.
מטר זפרן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יעקב וסעידה. נולד ביום י"ד באדר א' תשי"א (23.2.1951) במושב אלישיב. למד בבית הספר היסודי הדתי באליכין ושנה אחת בבית ספר מקצועי בכפר סבא. לאחר מכן הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ. היה פעיל מאוד בגדנ"ע. היה חובב ספורט והרבה לשחק בכדורגל.

גויס לצה"ל בסוף יולי 1969, עבר בהצלחה קורס מ"כים והיה מועמד לקורס קצינים, אך בגלל פטירת אביו נדחה מועד צאתו לקורס. ביום א' באייר תש"ל (6.5.1970), חודשיים לאחר פטירת אביו ופחות משנה מיום גיוסו, נפל במורדות החרמון, בהיתקלות עם מארב אוייב. הובא למנוחת עולמים בבית הקברות במושב אליכין.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

ביום זה, לוחמי ומפקדי חטיבת הנח״ל מצדיעים לנופלים ומוקירים את זכרם. חטיבת הנח״ל מחבקת ומחזקת אתכם, המשפחות והקרובים. יהי זכרם ברוך.

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

שכן שלי היית באליכין תמיד נזכור אותך יהי זכרך ברוך

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין אליכין (חלקה צבאית)

אזור: חלקה: 1 שורה: 1 קבר: 3

אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך פרדס חנה-כרכור

קיר זיכרון ואנדרטה בבית הקברות עין גדי

יד לנופלים בני התנועה הקיבוצית יערות מנשה (משמר העמק)

# data[].attributes.attachment_link.title
רב טוראי מרדכי בידה - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יעקב וסעידה. נולד ביום י"ד באדר א' תשי"א (23.2.1951) במושב אלישיב. למד בבית הספר היסודי הדתי באליכין ושנה אחת בבית ספר מקצועי בכפר סבא. לאחר מכן הצטרף לחטיבה המקצועית של "הנוער העובד" ודרכה השתלב בהכשרה צעירה בקיבוץ. היה פעיל מאוד בגדנ"ע. היה חובב ספורט והרבה לשחק בכדורגל.

# data[].attributes.headline
חיפה-יצחק מזרחי

# data[].attributes.subject
חיפה-יצחק מזרחי

# data[].attributes.body
במכתב תנחומים למשפחה האבלה כתב מפקדו: "יצחק היה אהוד על חבריו ועל מפקדיו וביצע את המוטל עליו בנאמנות ובמסירות. בהיותו חיל בנח"ל, הוא שבחר לעצמו מסלול צבאי, שעומדים לפניו אידיאלים ואתגרים נשגבים".

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יצחק, בן דייזי ושלמה, נולד ביום י"ח בטבת תשט"ו (12.1.1955) בחיפה. הוא למד בבתי-הספר היסודיים "הבונים" בקרית ביאליק ו"אחדות" בקרית מוצקין. מכיוון שנמשך מאוד לחקלאות ולעבודת האדמה, עשה את לימודיו התיכוניים בבית-הספר החקלאי "כפר גלים". הוא היה חבר בתנועת הנוער "מחנות העולים" תחילה כחניך ואחרי-כן כמדריך. אותו זמן השתתף גם בחוג לריקודי עם ב"בית רוטשילד", אהב לקרוא ספרות יפה וספרות הומוריסטית, התעניין בפוליטיקה ובילה את שעות הפנאי שלו בשחייה ובטיולים. חבריו, שקראו לו אייקי, סיפרו עליו: "היינו שלושה - אייקי, דוד ואמנון; והוריו של אייקי התרגלו לכך שיש להם ארבעה בנים - שניים מבשרם ודמם, ועוד שניים שנוספו, לא מן המניין. אהבנו לשבת שלושתנו על הגדר בשעות הקטנות של הלילה, לשוחח ולהרגיש שכל נושא שבעולם משותף לנו. אנחנו זוכרים אותו בבגרותו - פרחח עליז, ממושקף ומגודל זקן, מעשן כגבר ויודע להיות רציני כשצריך. עתה נשארנו שני אחים בלבד". סיפרה עליו שולה: "אחד מסימני הגדולה הייתה הצניעות שלו. הוא לא אהב להתפאר במעשיו ולפטפט יותר מדי. מגיל צעיר נגלתה בו האהבה לעבודת האדמה, שאפיינה אותו לכל אורך הדרך. בדמותו השתקפה לנו רוח חלוציות, שכמעט לא ניתן למצוא כמותה בין הנוער בימינו". סיפרה אמו: "אייקי היה חביב על כולם, וידע ל"הסתדר". כשיצא מהבית, ידענו שהוא יהיה בסדר. הוא אהב את העבודה הקשה, אהב להתנדב לכל מבצע, אהב את הבריות, וגם הן אהבוהו".

יצחק גויס לצה"ל בשלהי יולי 1973 ושירת בנח"מ ובנח"ל. לפני גיוסו עבר שנת הכשרה בקיבוץ "איל", וכשהתגייס, הצטרף להיאחזות הנח"ל "גיתית". חבריו לגרעין קראו לו "כושי", על שום גון עורו הכהה, שפתיו העבות ושיער ראשו וזקנו המקורזל. סיפר עליו עובדיה, חברו לגרעין: "מעולם לא דאג לטפח את מראהו החיצוני. הזקן הפרוע כל כך התאים לכל אישיותו השובבה. די היה במבט קצר בכפות ידיו, כדי להיווכח שהיה איש עבודה. מעטים האנשים המסורים לעבודה כשם שהיה כושי, ואלה שעבדו במחיצתו יעידו. תמיד מצא לו עבודה שבעיניו לא סבלה דיחוי, גם לאחר שסיים את מכסת יומו. כושי היה גם רקדן מעולה. בערבים היה מרקיד את החבר'ה וסוחף אותם אחריו בהתלהבותו. היו לו גם כמה תכונות מוזרות. תמיד נהג לבצע דברים בדרך שאף איש לא העלה בדעתו. אהב לחלק עצות, אך היה עקשן גדול בקבלתן. תמיד לחם להוכיח את צדקת דבריו. כאיש חברה היה כושי מלא חיים. תמיד נישא חיוך על שפתיו. לא הייתה בעיה שהטרידה אותו כל כך, שתסיר משפתיו את חיוכו. הוא אהב חברת בני אדם. בקלות רבה התחבר אליהם, ותוך זמן קצר היה הופך להיות אחד משלהם. הוא שנא את הבדידות ודגל ב"לא טוב היות האדם לבדו". ביום א' באייר תשל"ד (23.4.1974) נפל יצחק בעת מילוי תפקידו. הוא הובא למנוחת-עולמים בבית-העלמין בחיפה. השאיר אחריו אב, אם ואח.

במכתב תנחומים למשפחה האבלה כתב מפקדו: "יצחק היה אהוד על חבריו ועל מפקדיו וביצע את המוטל עליו בנאמנות ובמסירות. בהיותו חיל בנח"ל, הוא שבחר לעצמו מסלול צבאי, שעומדים לפניו אידיאלים ואתגרים נשגבים".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

ביום זה, לוחמי ומפקדי חטיבת הנח״ל מצדיעים לנופלים ומוקירים את זכרם. חטיבת הנח״ל מחבקת ומחזקת אתכם, המשפחות והקרובים. יהי זכרם ברוך.

דיווח

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

כושי היקר ואהוב תמיד נזכור!

עלינו גם השנה אל קברך, חברי גרעין גזית. זוכרים אותך ומתגעגעים.

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי חיפה

אזור: ב חלקה: 2 שורה: 5 קבר: 1

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי יצחק מזרחי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
יצחק, בן דייזי ושלמה, נולד ביום י"ח בטבת תשט"ו (12.1.1955) בחיפה. הוא למד בבתי-הספר היסודיים "הבונים" בקרית ביאליק ו"אחדות" בקרית מוצקין. מכיוון שנמשך מאוד לחקלאות ולעבודת האדמה, עשה את לימודיו התיכוניים בבית-הספר החקלאי "כפר גלים". הוא היה חבר בתנועת הנוער "מחנות העולים" תחילה כחניך ואחרי-כן כמדריך.

# data[].attributes.body
ב-15.11.2010 התגייסה קורל לצה"ל. היא שירתה בחיל התקשוב, במחלקת תקשוב והתרעה בפיקוד העורף. משסיימה את שירות החובה המשיכה לשירות קבע בחיל, במדור לוגיסטיקת תקשוב ובענף תקשוב. במהלך השירות עברה קורל קורס מפקדים ובתפקידה האחרון הייתה בתקן קצינת מטה כוח אדם ותקציבים במחלקה.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי.

קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים. בהגיעה לגיל בית הספר היסודי החלה קורל את הלימודים בבית ספר "גנים", והמשיכה בבית הספר בקריית חתני פרס נובל.

כשהייתה קורל בת כאחת-עשרה המשפחה עברה להתגורר בגדרה. קורל עברה ללמוד בבית הספר "פינס" והמשיכה ללימודי חטיבה ותיכון בתיכון האזורי בגדרה, בו סיימה בהצלחה שתים-עשרה שנות לימודים.

קורל תמיד הקרינה שמחת חיים, רצון לעזור ואהבה לזולת. היא אהבה במיוחד לטפל בתינוקות וילדים, הרבתה לעזור לאמה סולי בעבודתה בגן הילדים שלה ומגיל צעיר חלמה להקים משפחה ולגדל שלושה ילדים. לאורך השנים קורל גם מעולם לא סירבה לשמש כשמרטפית, סיפרו הוריה, ועזרה ככל יכולתה כל אימת שביקשו ממנה.

קורל אהבה מאוד לבלות עם חברים, וזכורה לכולם בצחוקה המתגלגל ובאהבה הענקית שהעניקה לכל סובביה. מאז ילדותה היא רצתה לטייל בכל העולם, ובמהלך השנים סיירה במקומות רבים סביב הגלובוס.

ב-15.11.2010 התגייסה קורל לצה"ל. היא שירתה בחיל התקשוב, במחלקת תקשוב והתרעה בפיקוד העורף. משסיימה את שירות החובה המשיכה לשירות קבע בחיל, במדור לוגיסטיקת תקשוב ובענף תקשוב. במהלך השירות עברה קורל קורס מפקדים ובתפקידה האחרון הייתה בתקן קצינת מטה כוח אדם ותקציבים במחלקה.

סיפר סגן-אלוף גיל, מפקדה של קורל: "לאורך כל שירותה של קורל, וגם בעת החתימה לקבע, 'רבו עליה' המפקדים - תחת מי תשרת, באיזה תפקיד, ובעיקר מי ייהנה מהחיוך שלה, מהסדר והארגון, מדרך הארץ שבה התנהלה. זכיתי לפקד על מפקדת אחראית, יוזמת, תורמת מעבר לנדרש ואהובה על כולם - מפקדים וחיילים כאחד. יכולתי לסמוך עליה, שאם אזדקק לסיועה בכל נושאי כוח האדם היא לא תסרב, תקפוץ מיד על התפקיד כי אנשים היו בשבילה הכול. היא סייעה לי רבות בפיתוח ובטיפוח האנשים, דרך הראיונות הרבים, הקורסים וההשתלמויות, הענקת הדרגות וקביעת המצטיינים ביציאה לקצונה ... הערכה רבה לי אליכם, מאיר וסולי, על החינוך ונטיעת הערכים העמוקים בקורל, שאותם זכינו אנו, המפקדים, החיילים והעמיתים, לראות בכל שירותה הצבאי. בימים אלו, ימי ספירת העומר, באים לידי ביטוי אהבה וחיבור בין אדם לחברו. בחיוכה, בצניעותה, בכבוד שהפגינה כלפי כל אדם - תרמה קורל בדרכה לאהבה ולחיבור הללו."

סמלת ראשונה קורל נפלה בעת מילוי תפקידה ביום א' באייר תשע"ד (1.5.2014). בת עשרים ושתיים בנפלה. היא הובאה למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין בגדרה. הותירה הורים, אחות ושני אחים.

על מצבתה של קורל כתבו אוהביה: "קורל האהובה בלב בנשמה, בזיכרון ובמחשבה לעֹלם ולעלמי עלמיא."

כתב למשפחה הרמטכ"ל, רב-אלוף בנימין גנץ: "מפקדיה של קורל מספרים כי הייתה נגדת אחראית ומסורה לעבודתה. קורל מילאה על הצד הטוב ביותר כל משימה שהוטלה עליה, ואף יזמה ותרמה מעבר לנדרש מתפקידה. קורל תוארה כבחורה ערכית, חייכנית, אכפתית ואוהבת אדם, והיוותה בכך מופת לחיילי היחידה. בשל כל אלה ועוד הייתה מוערכת ואהובה על הסובבים אותה. דואב הלב על מותה של קורל בטרם עת. בטוחני כי דמותה תאיר את דרכם של מפקדיה וחבריה. זכרה יהיה נצור בליבנו תמיד."

בתעודת הוקרה לקורל, בחתימת האלופה אורנה ברביבאי ראש אגף כוח אדם, נכתב: "קורל ראתה את שירותה כשליחות ונשאה בה במסירות. נכונה ומסורה תמיד הקדישה עצמה להגברת כוחו של צה"ל ולטיפוח רוחו, כאשר טובת המדינה לנגד עיניה. תרומת חייה הייתה גדולה. שליחות חייה נקטעה עם מותה. צה"ל ינצור זכרה."

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון קורל קינן - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
הבת הבכורה של סולי ומאיר. קורל נולדה ביום כ"ד בסיוון תשנ"ב (24.6.1992). אחות בכורה של יובל, אופק ואיליי. קורל נולדה בבית החולים "אסף הרופא" הסמוך לבית המשפחה בראשון לציון וגדלה בעיר זו, בה נולדו וגדלו גם הוריה. חינוכה החל בגן "ילדי הטבע" בעיר, הגן של הגננת אתי, ומשם המשיכה לגן העירוני של הגננת בהירה בשכונת קריית גנים.

# data[].attributes.body
יוסף גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1971 והוצב לחיל החינוך, לרבנות הצבאית ולנח"ל. לאחר הטירונות עבר קורס ומונה לבודק כשרות מוסמך. בד בבד עם מילוי תפקידו כבודק כשרות שימש גם כלוחם. הוא היה חייל מסור ואחראי.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יוסף, בן בוניה ושלום, נולד ביום כ"ח בטבת תשי"ג (14.1.1953) בירושלים. כבן למשפחה דתית ושומרת מצוות למד יוסף בבתי-ספר דתיים. כך סיים את לימודיו היסודיים בבית-הספר היסודי התורני "בית יעקב" בקרית אונו ואחר-כך הלך לבית-הספר התיכון "ישיבת חדרה". לאחר שנת לימודים אחת בישיבה החליט ללמוד מקצוע. הוא עזב את הישיבה בחדרה ועבר לבית הספר "תורה ומלאכה", שם למד במשך שלוש שנים, נוסף למקצועות הרגילים, את מקצוע המסגרות המכנית. הוא היה תלמיד טוב, שקד על לימודיו, דאג להכין את שיעורי הבית ולבוא לבית-הספר מוכן ובקי בחומר הנלמד. ביחסו אל הזולת הצטיין כנער חברותי, שהיה מוכן תמיד לעזור והיה אהוב ומקובל על חבריו. גם בבית נהג לעזור להוריו, לאחיו ולאחיותיו.

יוסף גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1971 והוצב לחיל החינוך, לרבנות הצבאית ולנח"ל. לאחר הטירונות עבר קורס ומונה לבודק כשרות מוסמך. בד בבד עם מילוי תפקידו כבודק כשרות שימש גם כלוחם. הוא היה חייל מסור ואחראי. עד מהרה התחבב על כל חיילי היחידה והיה מקובל בזכות אופיו הנוח ובזכות יושרו ויחסו הלבבי לכל אדם. ביום א' באייר תשל"ד (23.4.1974) בעת מילוי תפקידו בגזרת בקעת-הירדן נסע ברכב באזור פצאל. הרכב עלה על מוקש ויוסף נפגע ונהרג. הוא הובא למנוחת-עולמים בחלקה הצבאית בבית-העלמין בקרית-שאול. השאיר אחריו הורים, חמישה אחים ושלוש אחיות.

במכתב תנחומים למשפחה השכולה כתב מפקדו: "בנכם יוסף נספה מפגיעת מוקש, אשר הוטמן בידי מרצחים. בשירותו בנח"ל בבקעת הירדן מילא יחד עם חבריו תפקיד חיוני בהגנת גבולה של המדינה. יוסף היה חביב על חבריו ועל מפקדיו ומילא את תפקידו במסירות, בנאמנות ובאחריות. כולנו, חבריו ומפקדיו, כואבים את אסון הלקחו מאתנו".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

דוד יקר איש ערכי מלא תורה ומסורה , בן של מארי , ענף עץ חיים שנגדע , ה' יקום דמו .

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קריית שאול

אזור: 1 חלקה: 9 שורה: 2 קבר: 20

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי ראשון יוסף עוזרי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
יוסף, בן בוניה ושלום, נולד ביום כ"ח בטבת תשי"ג (14.1.1953) בירושלים. כבן למשפחה דתית ושומרת מצוות למד יוסף בבתי-ספר דתיים. כך סיים את לימודיו היסודיים בבית-הספר היסודי התורני "בית יעקב" בקרית אונו ואחר-כך הלך לבית-הספר התיכון "ישיבת חדרה". לאחר שנת לימודים אחת בישיבה החליט ללמוד מקצוע.

# data[].attributes.body
יוסף גויס לצה"ל בנובמבר 1971 והוצב לחיל החינוך, לרבנות הצבאית ולנח"ל.
מטר זפרן

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יוסף, בן בוניה ושלום, נולד ביום כ"ח בטבת תשי"ג (14.1.1953) בירושלים. כבן למשפחה דתית ושומרת מצוות למד יוסף בבתי-ספר דתיים. כך סיים את לימודיו היסודיים בבית-הספר היסודי התורני "בית יעקב" בקרית אונו ואחר-כך הלך לבית-הספר התיכון "ישיבת חדרה". לאחר שנת לימודים אחת בישיבה החליט ללמוד מקצוע. הוא עזב את הישיבה בחדרה ועבר לבית הספר "תורה ומלאכה", שם למד במשך שלוש שנים, נוסף למקצועות הרגילים, את מקצוע המסגרות המכנית. הוא היה תלמיד טוב, שקד על לימודיו, דאג להכין את שיעורי הבית ולבוא לבית-הספר מוכן ובקי בחומר הנלמד. ביחסו אל הזולת הצטיין כנער חברותי, שהיה מוכן תמיד לעזור והיה אהוב ומקובל על חבריו. גם בבית נהג לעזור להוריו, לאחיו ולאחיותיו.

יוסף גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1971 והוצב לחיל החינוך, לרבנות הצבאית ולנח"ל. לאחר הטירונות עבר קורס ומונה לבודק כשרות מוסמך. בד בבד עם מילוי תפקידו כבודק כשרות שימש גם כלוחם. הוא היה חייל מסור ואחראי. עד מהרה התחבב על כל חיילי היחידה והיה מקובל בזכות אופיו הנוח ובזכות יושרו ויחסו הלבבי לכל אדם. ביום א' באייר תשל"ד (23.4.1974) בעת מילוי תפקידו בגזרת בקעת-הירדן נסע ברכב באזור פצאל. הרכב עלה על מוקש ויוסף נפגע ונהרג. הוא הובא למנוחת-עולמים בחלקה הצבאית בבית-העלמין בקרית-שאול. השאיר אחריו הורים, חמישה אחים ושלוש אחיות.

במכתב תנחומים למשפחה השכולה כתב מפקדו: "בנכם יוסף נספה מפגיעת מוקש, אשר הוטמן בידי מרצחים. בשירותו בנח"ל בבקעת הירדן מילא יחד עם חבריו תפקיד חיוני בהגנת גבולה של המדינה. יוסף היה חביב על חבריו ועל מפקדיו ומילא את תפקידו במסירות, בנאמנות ובאחריות. כולנו, חבריו ומפקדיו, כואבים את אסון הלקחו מאתנו".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

דיווח

דוד יקר איש ערכי מלא תורה ומסורה , בן של מארי , ענף עץ חיים שנגדע , ה' יקום דמו .

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי קריית שאול

אזור: 1 חלקה: 9 שורה: 2 קבר: 20

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי ראשון יוסף עוזרי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
יוסף, בן בוניה ושלום, נולד ביום כ"ח בטבת תשי"ג (14.1.1953) בירושלים. כבן למשפחה דתית ושומרת מצוות למד יוסף בבתי-ספר דתיים. כך סיים את לימודיו היסודיים בבית-הספר היסודי התורני "בית יעקב" בקרית אונו ואחר-כך הלך לבית-הספר התיכון "ישיבת חדרה". לאחר שנת לימודים אחת בישיבה החליט ללמוד מקצוע.

# data[].attributes.headline
איתי אבי אדלר 

# data[].attributes.subject
איתי אבי אדלר 

# data[].attributes.body
הוא נפטר באסון המסוקים
גאיה תמרי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים". איתי היה ספורטאי, שיחק כדורסל, ובשנות לימודיו האחרונות בילה הרבה בחדר כושר והשתתף בחוג לכושר קרבי. מגיל צעיר נלחם על עצמאותו, ידע מה הוא רוצה ועמד על שלו. היה תלמיד טוב, בן טוב ואח טוב. איתי היה חברותי מאוד, השקיע הרבה בחבריו והם בו. בעל מזג נוח וחוש הומור נפלא, שאהב לצאת לבלות ולשחות בים. מורתו מספרת: "למרות שהיה שקט ולא בולט, היה נער חכם במיוחד, בעל עולם פנימי משלו. היה לו חוש הומור נדיר, ומה שאפיין אותו היה חיוך ביישני ומיליון חברים שאוהבים אותו אהבת אמת".

בסוף חודש יולי 1995 התגייס איתי לצה"ל ושירת כלוחם בפלוגת הנ"ט של חטיבת הנח"ל. מפקדיו ראו בו לוחם רציני ביותר, ערכי מאוד, שמשקיע מעל למקובל, אהוד מאוד בצוות, ותמיד מעודד ומרים את המורל של חבריו בזכות חוש ההומור שלו. לאחר שישתחרר, חלם איתי לנסוע לאוסטרליה ולניו זילנד, לעבוד שם בחוות ולטייל. חלומות שלא זכה לממש.

בלילה של יום כ"ח בשבט תשנ"ז (4.2.1997) אירע אסון המסוקים, כששני מסוקי יסעור התנגשו מעל מושב שאר ישוב. שבעים ושלושה הלוחמים, שעשו דרכם ללבנון, נהרגו, ואיתי ביניהם. איתי, שהיה בדרכו למוצב הבופור בלבנון עם חבריו לצוות "דותן" ומפקדם, נהרג זמן קצר לפני שסיים את מסלול הכשרתו ביחידה. בן עשרים היה בנופלו. איתי הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי ברעננה. הותיר הורים ואחות. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל ראשון.

הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק כתב למשפחה: "איתי שירת כלוחם בפלוגת 'עורב' של חטיבת הנח"ל, ותואר על ידי מפקדיו כחייל וכלוחם מסור, בעל ערכים גבוהים, שהשקיע רבות מעצמו בביצוע תפקידו. איתי עודד את הסובבים אותו, גם במצבים קשים, והיה אהוד ומקובל בקרב מפקדיו וחבריו כאחד". מתוך דברים שכתב מפקד היחידה בה שירת איתי: "איתי היה לוחם מצטיין בכל רמ"ח אבריו. לוחם למופת, דבק במשימות שהוטלו עליו תוך שאיפה למצוינות בכל תחום. איתי היה מקור האנרגיה של חבריו לצוות, בדרך חייו ובחוש ההומור הנפלא שלו. רמת החיילות שלו ועובדת היותו לוחם ערכי מאוד, נתנו לו מקום משמעותי ביותר בצוות המגובש.

"איתי השקיע את כל מרצו בתפקידו הצבאי והגיע להישגים נאים ביותר. איתי יחסר לנו כאדם וכלוחם. נזכור אותו תמיד בכל עת שנגדל דור לוחמים חדש. דמותו ומעשיו יתנו לנו השראה ומודל לחיקוי."

מיכל, אחותו של איתי, כתבה לו: "עד לסוף העולם אסע בשבילך/ רק תגיד לי היכן זה./ עד לקצה היקום אבוא לקראתך/ רק ספר לי היכן זה./ ימים ולילות ארוץ לראותך/ רק שרטט לי מסלול./ עד קצה גבול היכולת אבכה אובדנך/ אך היכן הוא הגבול?"

רני בן-זאב, חברו לצוות של איתי, כתב שיר לזכרו, שהוקלט על דיסק עם שירים נוספים שהוקדשו לחיילי צוות "דותן" שנפלו באסון המסוקים: "לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי/ חיוך שממיס וחיוך שמביס/ היית כזה איתי/ ומי ישליך את החושך/ ומי ידליק את האור/ ומי יישא תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ פרח לבן שפורח בגן/ היית כזה איתי/ שיר שנוגן ואהוב על כולם/ היית כזה איתי/ ומי יחזיר את האושר/ ומי ייתן את הסליחות/ ומי ישלח תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון איתי-אבי אדלר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים".

# data[].attributes.headline
איתי-אבי אדלר

# data[].attributes.subject
איתי-אבי אדלר

# data[].attributes.body
איתי היה חניך בתנועת הנוער: המחנות העולים.
עידו שרון

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים". איתי היה ספורטאי, שיחק כדורסל, ובשנות לימודיו האחרונות בילה הרבה בחדר כושר והשתתף בחוג לכושר קרבי. מגיל צעיר נלחם על עצמאותו, ידע מה הוא רוצה ועמד על שלו. היה תלמיד טוב, בן טוב ואח טוב. איתי היה חברותי מאוד, השקיע הרבה בחבריו והם בו. בעל מזג נוח וחוש הומור נפלא, שאהב לצאת לבלות ולשחות בים. מורתו מספרת: "למרות שהיה שקט ולא בולט, היה נער חכם במיוחד, בעל עולם פנימי משלו. היה לו חוש הומור נדיר, ומה שאפיין אותו היה חיוך ביישני ומיליון חברים שאוהבים אותו אהבת אמת".

בסוף חודש יולי 1995 התגייס איתי לצה"ל ושירת כלוחם בפלוגת הנ"ט של חטיבת הנח"ל. מפקדיו ראו בו לוחם רציני ביותר, ערכי מאוד, שמשקיע מעל למקובל, אהוד מאוד בצוות, ותמיד מעודד ומרים את המורל של חבריו בזכות חוש ההומור שלו. לאחר שישתחרר, חלם איתי לנסוע לאוסטרליה ולניו זילנד, לעבוד שם בחוות ולטייל. חלומות שלא זכה לממש.

בלילה של יום כ"ח בשבט תשנ"ז (4.2.1997) אירע אסון המסוקים, כששני מסוקי יסעור התנגשו מעל מושב שאר ישוב. שבעים ושלושה הלוחמים, שעשו דרכם ללבנון, נהרגו, ואיתי ביניהם. איתי, שהיה בדרכו למוצב הבופור בלבנון עם חבריו לצוות "דותן" ומפקדם, נהרג זמן קצר לפני שסיים את מסלול הכשרתו ביחידה. בן עשרים היה בנופלו. איתי הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי ברעננה. הותיר הורים ואחות. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל ראשון.

הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק כתב למשפחה: "איתי שירת כלוחם בפלוגת 'עורב' של חטיבת הנח"ל, ותואר על ידי מפקדיו כחייל וכלוחם מסור, בעל ערכים גבוהים, שהשקיע רבות מעצמו בביצוע תפקידו. איתי עודד את הסובבים אותו, גם במצבים קשים, והיה אהוד ומקובל בקרב מפקדיו וחבריו כאחד". מתוך דברים שכתב מפקד היחידה בה שירת איתי: "איתי היה לוחם מצטיין בכל רמ"ח אבריו. לוחם למופת, דבק במשימות שהוטלו עליו תוך שאיפה למצוינות בכל תחום. איתי היה מקור האנרגיה של חבריו לצוות, בדרך חייו ובחוש ההומור הנפלא שלו. רמת החיילות שלו ועובדת היותו לוחם ערכי מאוד, נתנו לו מקום משמעותי ביותר בצוות המגובש.

"איתי השקיע את כל מרצו בתפקידו הצבאי והגיע להישגים נאים ביותר. איתי יחסר לנו כאדם וכלוחם. נזכור אותו תמיד בכל עת שנגדל דור לוחמים חדש. דמותו ומעשיו יתנו לנו השראה ומודל לחיקוי."

מיכל, אחותו של איתי, כתבה לו: "עד לסוף העולם אסע בשבילך/ רק תגיד לי היכן זה./ עד לקצה היקום אבוא לקראתך/ רק ספר לי היכן זה./ ימים ולילות ארוץ לראותך/ רק שרטט לי מסלול./ עד קצה גבול היכולת אבכה אובדנך/ אך היכן הוא הגבול?"

רני בן-זאב, חברו לצוות של איתי, כתב שיר לזכרו, שהוקלט על דיסק עם שירים נוספים שהוקדשו לחיילי צוות "דותן" שנפלו באסון המסוקים: "לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי/ חיוך שממיס וחיוך שמביס/ היית כזה איתי/ ומי ישליך את החושך/ ומי ידליק את האור/ ומי יישא תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ פרח לבן שפורח בגן/ היית כזה איתי/ שיר שנוגן ואהוב על כולם/ היית כזה איתי/ ומי יחזיר את האושר/ ומי ייתן את הסליחות/ ומי ישלח תפילה אחת גדולה/ כי היית גיבור/ לב שכואב ומבט שאוהב/ היית כזה איתי".

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל ראשון איתי-אבי אדלר - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יפה ויצחק, אח למיכל. נולד ביום ט' בסיוון תשל"ז (25.5.1977) ברעננה. איתי החל את מסלול לימודיו בבית-הספר היסודי "זיו" ברעננה, המשיך בחטיבת-הביניים "השרון" וסיים בבית-הספר התיכון "אוסטרובסקי" ברעננה, במגמה הביולוגית-כימית. שנתיים, מכיתה ד' עד כיתה ו', היה חניך בתנועת הנוער "המחנות העולים".

# data[].attributes.headline
יוסף חדד ברזילי

# data[].attributes.subject
יוסף חדד ברזילי

# data[].attributes.body
יוסף התנדב בנועא העובד ועזר לילדים ונערים רבים
אלה אודי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

לאחר פרוץ מלחמת-העצמאות התנדב ושירת בחטיבת "אלכסנדרוני". יוסף נפל בוואדי ערה ביום א' באייר תש"ח (10.5.1948) והוא בן 16. הובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בפתח תקווה.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

בחרדת קודש אני מתכבד להדליק נר לזכרם של חללי מערכות ישראל, חברנו שנפלו, מראשית היציאה מהחומות ולאורך כל שנות עצמאותנו המדינית והציונית, מהווים תמרור זיכרון לדרך חיינו ולמחוייבות הלאומית להנצחת זכרם. דרכם נותרה דרכנו ומורשתם נר להמשך עשייתנו. יהי זכרם ברוך!

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

מקום מנוחתו בית העלמין הצבאי פתח תקווה

אזור: חלקה: 1 שורה: 2 קבר: 12

# data[].attributes.attachment_link.title
טוראי יוסף חדד ברזלי - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן נחמה ושמעון, נולד בשנת 1932 בפתח תקווה וגדל בשכונת מחנה יהודה. הוא סיים את בית-הספר העממי המקומי והתחיל לעבוד בפרדסים, בקטיף ובאריזה. היה חבר "הנוער העובד" ופעיל בסניף המקומי. מדריכיו ראו בו נער מוכשר ומבטיח רבות, מפותח למעלה מגילו והקדים להתבגר. הצטיין ברוח חברית וקיים בשמחה כל משימה שהוטלה עליו.

# data[].attributes.body
אני אישית מכירה את המשפחה ואת ההורים , קראתי הרבה על הילד הנפלא הזה ועל הלב הגדול שהיה לו, תמיד דאג לתת ולהעניק לאחרים.
אלה אודי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בן יפית ואריה. נולד ביום כ"ז בתשרי תשמ"א (7.10.1980) בדימונה. אח בכור לעמוס, אתי וליהי. ילדותו עברה עליו בעיר הולדתו דימונה. בהיותו בן עשר עברה המשפחה להתגורר במצפה רמון וזאת בעקבות האב אריה, ששירת אז בצבא הקבע בדרגת סגן אלוף כסגן מפקד בית-הספר לקצינים. צחי למד בבית-הספר היסודי "רמון" במצפה רמון. כאשר היה בכתה י' העתיקה המשפחה את מגוריה ליבנה, שם המשיך וסיים צחי את לימודיו בבית-הספר התיכון "גינסבורג". צחי למד במגמה לקרימינולוגיה והצטיין בלימודיו.

במסגרת לימודיו כתב צחי עבודת מחקר בסוציולוגיה, אשר זכתה לשבחים רבים ועסקה בנושא: המוטיבציה של בנים ללכת בעקבות אביהם ולשרת ביחידות קרביות.

צחי היה מוסיקאי מחונן, שהחל לנגן על קלידים כבר בהיותו בן שש והגיע לרמה מקצועית. הוא הפיק את מסיבת הסיום של כיתה יב' בתיכון בו למד, והשאיר אחריו כארבע מאות וחמישים פלייבקים מתנגנים ושמונה עשר שירים מוקלטים ששר עם אחותו.

הוא היה חבר במועדון הקארטה "בודוארט" ביבנה, שם התאמן בהתמדה והגיע להישגים. צחי עמד במרכז העשייה החברתית בשכבתו והיה מנהיג בקרב חבריו ביישוב.

לקראת גיוסו לצה"ל ביקש להתנדב ליחידה שהקים אביו והתקבל לפלחה"ן, פלוגת ההנדסה של 'גבעתי'. הדבר היווה עבורו סגירת מעגל והוא היה גאה מאוד. בחודש מרס 1999 התגייס לצה"ל. במסגרת מסלול הכשרתו הגיע לשירות בקו בלבנון ופלוגתו הוצבה במוצב הבופור בגזרה המזרחית של אזור הביטחון בדרום לבנון.

ביום שישי, ה' באדר א' תש"ס (11.2.2000) בשעות אחר הצהרים המוקדמות נורה טיל נגד טנקים מסוג טאו לעבר העמדה של צחי וחברו רועי כהן. כתוצאה מפגיעת הטיל נפצע רועי וצחי נהרג. בן תשע-עשרה וארבעה חודשים היה בנופלו. הוא הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית-העלמין ביבנה. הותיר הורים, אח, שתי אחיות וחברה, מורן. לאחר נפילתו הועלה צחי לדרגת סמל.

הוריו הנציחו את זיכרו בקניית שעונים לחבריו ליחידה ובהקמת חדר מוזיקה בבית-הספר 'גינסבורג', שבו למד צחי.

משפחתו הקימה לזכרו אתר אינטרנט, שכתובתו: http://tzachi.netvision.net.il.

בכלי התקשורת התפרסמה קריאתו של האב לראש ממשלת ישראל דאז, אהוד ברק, להוציא את הבנים מלבנון. כשלושה חודשים לאחר נפילתו של צחי נסוג צה"ל מלבנון לגבול הבינלאומי.

(דף זה הוא חלק ממפעל ההנצחה הממלכתי "יזכור", שנערך ע"י משרד הביטחון)

אנחנו משתדלים להציג באתר רק תוכן מכבד שהולם את זיכרון החללים. אם נתקלת בתוכן בלתי הולם, פוגעני, שקרי או אלים, ניתן לדווח עליו בעזרת כפתור הדיווח . צוות האתר שיקבל את הפנייה יבחן את התוכן ובמידה ויתברר כי אינו עומד בתנאי השימוש, יערוך או יסיר אותו, בכפוף לשיקולי המערכת. בכל שאלה או הערה נוספת ניתן לפנות אלינו ב-03-7776700.

מידע נוסף

כמה נזכור אותך חיבוק חזק למשפחת איטח היקרים

דיווח

שימור זכרם של חללי מערכות ישראל הינו נתיב פועלנו ולאורו אנו פוסעים, לזכר יקירנו לעולמי עד "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד"

נוח על משכבך בשלום, תודה שהגנת לי על המדינה, צחי.

דיווח

דיווח

לוחם בן של חבר לוחם ומפקד נפל בלבנון בהגנה על ישובי הצפון יהי זכרו ברוך

דיווח

מקום מנוחתו בית העלמין יבנה (חלקה צבאית)

אזור: חלקה: 1 שורה: 6 קבר: 5

# data[].attributes.attachment_link.title
סמל צחי איטח - אתר יזכור

# data[].attributes.attachment_link.description
בן יפית ואריה. נולד ביום כ"ז בתשרי תשמ"א (7.10.1980) בדימונה. אח בכור לעמוס, אתי וליהי. ילדותו עברה עליו בעיר הולדתו דימונה. בהיותו בן עשר עברה המשפחה להתגורר במצפה רמון וזאת בעקבות האב אריה, ששירת אז בצבא הקבע בדרגת סגן אלוף כסגן מפקד בית-הספר לקצינים. צחי למד בבית-הספר היסודי "רמון" במצפה רמון.