# data[].attributes.headline
מסק קעדנה - שלום כיתה ב

# data[].attributes.subject
מסק קעדנה - שלום כיתה ב

# data[].attributes.body
1. איך הסרט תרם להבנה שלכם כלפי המושג "כשירות תרבותית"?

הסרט מדגיש את החשיבות של הכשירות התרבותית על ידי מראה כיצד להתמודד עם מצבים מורכבים שבהם יש מגוון תרבויות ודעות שונות בכיתה אחת. זה מדגים את הצורך להבין את הרקע התרבותי של כל תלמיד ולהתייחס אליו בכבוד, גם כשיש מתחים או קונפליקטים. הסרט נועד להעלות את המודעות לחשיבות של תקשורת פתוחה, קבלה וסובלנות, ליצור סביבה מכילה המאפשרת לכל אחד להרגיש שייכות וביטחון.

2. מה הייתם עושים במקום המורה בסרט במצבים של התבטאות גזענית?

במקום המורה, הייתי נוקטת צעדים חינוכיים להתמודדות עם אמירות והתבטאות הגזעניות. הייתי מתחילה בשיחה פתוחה בכיתה כדי להבין מאיפה הדברים באים ומנסה לחבר בין התלמידים באמצעות דיאלוג. בנוסף, הייתי משתמשת בפעילויות חינוכיות שמטרתן להכיר לתלמידים את התרבויות שונות בכיתה, ליצור אמפתיה ולעודד את הכבוד הדדי. אם ההתבטאות הזו תימשך, הייתי מקיימת שיחה אישית עם התלמידים המעורבים כדי לעזור להם להבין את ההשלכות של דבריהם ולהנחות אותם לקראת מהלך התנהגות חיובי יותר.

# data[].attributes.body
.1 איך הסרט תרם להבנה שלכם כלפי המושג "כשירות תרבותית"?

הסרט ממחיש את המושג "כשירות תרבותית" דרך הצגת מצבים מעשיים המראים את החשיבות של אינטראקציה עם תרבויות ורקעים מגוונים מתוך כבוד והבנה הדדיים. לדוגמה, כאשר המורה הצליח להקשיב ברצינות לתלמידים ממגוון רקעים ולהתאים את דרכי ההתנהלות שלו לצורכיהם החברתיים והרגשיים, זה הדגיש את הצורך בפיתוח כשירות תרבותית כחלק בלתי נפרד מהעבודה החינוכית.

2. מה הייתם עושים במקום המורה בסרט במצבים של התבטאות גזענית?

1. התערבות מיידית בצורה נאותה:
ברגע שנשמעת התבטאות גזענית, הייתי עוצר את הסיטואציה בצורה אסרטיבית אך רגועה. לדוגמה, אם תלמיד אומר הערה גזענית, הייתי עונה בצורה ישירה, כמו: "עצור כאן רגע, זה משהו שאנחנו צריכים לדבר עליו." חשוב להבהיר באופן ברור שהאמירה לא מקובלת, בלי להתלהם או לפגוע בתלמיד עצמו.

2. זיהוי מקור הבעיה:
הייתי מנסה להבין מהיכן מגיעה ההתבטאות – האם זה תוצר של בורות, דעה קדומה או לחץ חברתי? המטרה היא להבין את הרקע כדי לעצב תגובה מותאמת. למשל, אם תלמיד מבטא סטריאוטיפים שהוא שומע בבית, התגובה עשויה לכלול גם שיחה אישית כדי להעמיק את השיח.

3. יצירת דיאלוג קבוצתי:
במקום להפוך את הסיטואציה לעימות אישי, הייתי רואה בזה הזדמנות לקיים דיון כיתתי רחב על משמעות הכבוד ההדדי, ערך הכשירות התרבותית והנזק שגזענות עלולה לגרום. לדוגמה, ניתן לשאול שאלות כמו:

"איך לדעתכם אמירות כאלה משפיעות על אנשים ששומעים אותן?"

"האם מישהו כאן הרגיש אי-פעם שחוסר כבוד הופנה כלפיו בגלל זהות מסוימת?"

4. המשך העמקת הנושא:
אחרי האירוע, הייתי מפתח יחידת לימוד שתתמקד בכשירות תרבותית:

להציג סיפורים אישיים של אנשים שחוו גזענות.

להציג פוסטרים עם אמירות מחזקות על רב-תרבותיות.

אולי להזמין אורחים מכובדים המייצגים תרבויות שונות, שידברו עם התלמידים באופן אישי.

5. מעקב פרטני אחרי התלמיד:
ביחס לתלמיד שהתבטא באופן גזעני, הייתי יוצר קשר אישי – לעיתים בשיחה קצרה ובגובה העיניים – כדי לברר כיצד אפשר לתמוך בו ברכישת ערכים חיוביים יותר. במקרים מסוימים, הייתי מעודד אותו להשתתף בפרויקט או פעילות שמאפשרים לו לחשוב מחדש על ההשפעה של גזענות.

# data[].attributes.headline
ריאאל אבו אחמד ואוי 

# data[].attributes.subject
ריאאל אבו אחמד ואוי 

# data[].attributes.body
איך הסרט תרם להבנה שלכם כלפי המושג "כשירות תרבותית"?

הסרט "שלום כיתה ב" סיפק נקודת מבט מעמיקה ומעשירה על המושג "כשירות תרבותית", בכך שהוא המחיש את האתגרים והמורכבויות הניצבים בפני מורים בכיתה בעלת רקע תרבותי ואתני מגוון. הסרט הדגיש את החשיבות של פיתוח רגישות תרבותית, תוך הבנת ההשפעה של הרקע התרבותי, החברתי והאישי של כל תלמיד על האופן שבו הוא מתנהל, לומד ומתקשר. בנוסף, הסרט שיקף את הצורך באימוץ גישה מכילה ומותאמת אישית, המשלבת הקשבה פעילה, אמפתיה, וניהול דיאלוג מכבד, שמאפשר ביטוי חופשי של מגוון הזהויות והדעות בכיתה. הסרט העצים את התובנה כי כשירות תרבותית אינה רק כלי חינוכי, אלא ערך יסודי לבניית סביבה לימודית שוויונית ומעצימה.

מה הייתם עושים במקום המורה בסרט במצבים של התבטאות גזענית?

במקומו של המורה, הייתי נוקט גישה חינוכית רב-שלבית, הכוללת את הצעדים הבאים: תגובה מיידית וברורה: הייתי מגיב באופן מיידי להתבטאויות גזעניות, ומסביר בצורה חד-משמעית כי התבטאויות מסוג זה אינן מקובלות וכי הסביבה הכיתתית מחייבת כבוד הדדי. הדגשת הנורמות החיוביות היא קריטית במצבים כאלה. יוזמת שיח משמעותי: הייתי מוביל דיון כיתתי מכוון, שבו התלמידים יוזמנו להביע את דעותיהם בצורה חופשית, תוך בירור המשמעות של שוויון, כבוד לשונות וקבלת האחר. דיון כזה מאפשר גם שיקוף עצמי וגם פיתוח מודעות להשפעות של אמירות פוגעניות. עידוד למידה חווייתית: הייתי משתמש בכלים חינוכיים מגוונים, כגון הצגת סיפורים, תכנים חזותיים ומשחקי תפקידים, כדי להמחיש את המשמעות של גיוון תרבותי, סובלנות ושיתוף פעולה. חיזוק ערכים באמצעות תוכנית הלימודים: כחלק מתהליך מתמשך, הייתי משלב תוכן המכוון לפיתוח ערכים של הכלה, אמפתיה ושיתוף פעולה, תוך עידוד תלמידים לפעול כסוכני שינוי חברתי בקהילה שלהם. גישה זו לא רק תספק מענה מיידי להתנהגות בעייתית, אלא גם תיצור תשתית חינוכית שתקדם סביבה בטוחה ומכבדת לכלל התלמידים.

# data[].attributes.body
שאלה 1-
הסרט עזר לי להבין שכאשר מדברים על "כשירות תרבותית", לא מדובר רק בהיכרות עם תרבויות שונות, אלא בעיקר ביכולת של המורה לפעול ברגישות ולהנהיג סביבה מרובת תרבויות. דרך ההתמודדות של המורה עם מצבים מורכבים בכיתה, ראיתי עד כמה חשוב להכיר את הרקע של כל תלמיד וליצור אווירה שבה כולם מרגישים שייכים ומכובדים.

שאלה 2 -
במקרה שהייתי במקום המורה ושהיה סיטואציה של התבטאות גזענית, הייתי עוצרת מיד את השיח ומבהירה שהתנהגות כזו אינה מקובלת בכיתה. לאחר מכן, הייתי פותחת שיחה קצרה שמסבירה את חשיבות הכבוד ההדדי והשוויון, כדי שכל התלמידים יבינו את ההשלכות של מילים פוגעניות. בנוסף, הייתי נותנת תמיכה לתלמיד או לתלמידה שנפגעו, ובמקביל משוחחת באופן פרטי עם התלמידה שהתבטאה בגזענות כדי להבין את המניעים שלה ולעזור לה לשנות גישה

# data[].attributes.body
1. איך הסרט תרם להבנה שלכם כלפי המושג "כשירות חברתית"?

אצל ילדים בגיל הזה ניתן לראות כיצד הכשירות החברתית שלהם מתפתחת ומשתנה בהתאם לסביבות החברתיות בהן הם גדלים. הסביבה ההומוגנית בבית, שבה הם חיים ופועלים במסגרת התרבותית והחברתית של משפחתם, משפיעה במידה רבה על דעותיהם, תפיסותיהם ועמדותיהם כלפי אחרים. עם זאת, כאשר הילדים נכנסים לסביבה רב-תרבותית בבית הספר, הם נחשפים למגוון רחב של דעות, תרבויות, והרגלים, דבר שמזמן להם התמודדות חדשה והזדמנות לצמיחה אישית וחברתית.

בתהליך הזה, הילדים לא רק מבטאים את דעותיהם כפי שגובשו בבית, אלא גם מתחילים לפתח דעות משלהם, המבוססות על אינטראקציות חברתיות שהם חווים בכיתה ובחצר בית הספר. החברויות שהם יוצרים בסביבה מגוונת זו משמשות כקרקע פורייה ללמידה, הבנה וחקירה. באמצעות הקשרים החברתיים הללו, הם לומדים להכיר את האחר, לשבור סטראוטיפים, ולערער על מיתוסים ותפיסות שייתכן שהביאו מהבית.

תהליך זה הוא חלק בלתי נפרד מהתפתחות הכשירות החברתית של הילדים. בבית הספר הם רוכשים מיומנויות כמו אמפתיה, הקשבה, קבלת השונה ושיתוף פעולה, אשר מסייעות להם להשתלב ולתפקד טוב יותר בסביבה חברתית מגוונת. יתר על כן, החשיפה לעולם הרחב דרך אינטראקציות רב-תרבותיות מעודדת פתיחות מחשבתית, ומחזקת את היכולת שלהם להבין את נקודות המבט של אחרים.

בסופו של דבר, תהליך זה לא רק משפר את הכשירות החברתית של הילדים, אלא גם מחזק את הערכים של סובלנות, הכלה וכבוד הדדי, שהם אבני היסוד ליצירת חברה מגוונת ומכילה. בית הספר, כמרחב חינוכי וחברתי, ממלא תפקיד מרכזי בעידוד תהליכים אלו ומאפשר לילדים להתפתח כאזרחים מודעים ומכבדים.

2. מה הייתם עושים במקום המורה בסרט במצבים של התבטאות גזענית?

אני מרגישה שהמורה ובית הספר פעלו בכיוון הנכון למיגור תופעת הגזענות, אך ניתן היה לעשות יותר. לדעתי, היה אפשר להתייחס בצורה משמעותית יותר לחגים ולמסורות של העמים השונים בתוך הכיתה, ולשלב למידה מעמיקה יותר על התרבויות השונות כדי לטפח כבוד והבנה הדדית.

כמורה, במצב של התבטאות גזענית בכיתה, חשוב לטפל בסיטואציה ברגישות ובחכמה. יש להתייחס לדברים באופן חינוכי, ליצור שיח פתוח ומכבד, ולחנך את התלמידים לסובלנות והכלה, תוך הימנעות מגישה תקיפה מדי שעלולה לגרום לתופעה להפוך לסמויה בלבד. התייחסות לתופעה בצורה תקיפה מדי עלולה לגרום לכך שהתופעה לא תיעלם, אלא פשוט תהפוך ל"סמויה" ותתרחש במצבים שבהם המורים אינם נוכחים. לכן, על המורה לפעול בצורה מאוזנת – לא להתעלם מהמקרה, אך גם לא להגיב בכעס או עונש מיידי שעלול לעורר התנגדות או ריחוק מצד התלמידים.

במקום זאת, ניתן להתייחס לאמירה בצורה עדינה ולא תוקפנית, למשל על ידי פתיחת שיח שמאפשר לתלמידים להבין את הפגיעה שגורמות אמירות כאלה. חשוב ליצור אווירה של שיתוף והבנה, שבה התלמידים יכולים לבחון את משמעות הדברים שאמרו ואת ההשלכות שלהם. המורה יכולה גם להשתמש בדוגמאות חיוביות לעידוד סובלנות וכבוד הדדי ולכוון את התלמידים לחשוב כיצד אפשר ליצור אווירה מכילה בכיתה.

במילים אחרות, הגישה היא לטפל בחינוך ולא בענישה, כך שהתלמידים יוכלו ללמוד מהסיטואציה ולא לחזור עליה מתוך הבנה אמיתית ולא רק מתוך פחד מעונש.

# data[].attributes.headline
משימה קבוצתית - שלום כיתה ב

# data[].attributes.subject
משימה קבוצתית - שלום כיתה ב

# data[].attributes.body
1- איך הסרט תרם להבנה שלכם כלפי המושג "כשירות תרבותית"?

הסרט מראה כיצד יכולת תרבותית וחברתית לא באה לידי ביטוי רק בהכרה בתרבויות שונות, אלא גם ביכולת של המורה והתלמידים לפעול ברגישות ולתפקד בסביבה רב-תרבותית. כאשר הדמויות מתמודדות עם מצבים קשים בכיתה, אנו יכולים לראות עד כמה חשוב להכיר את הרקע האישי והתרבותי של כל תלמיד, על מנת ליצור אווירה שבה כולם מרגישים כלולים ומכבדים.

ילדים נחשפים לעמדות ודעות שונות מגיל צעיר, המושפעות מהסביבה בה הם גדלים. בבית הם סופגים ערכים מסוימים, אבל בבית הספר הם נתקלים במגוון תרבותי ואתני, שמאתגר אותם להרחיב אופקים. המפגש עם תלמידים מרקע שונה מאפשר להם ללמוד, לשבור סטריאוטיפים ולפתח מיומנויות חברתיות כמו אמפתיה, הקשבה ושיתוף פעולה.

בית הספר ממלא תפקיד מרכזי בעיצוב חברה סובלנית ומכילה, על ידי קידום כבוד הדדי, עידוד דיאלוג פתוח והקניית ערכי שוויון. הסרט ממחיש את האתגרים הכרוכים בכך, כמו גם את ההזדמנויות החינוכיות שניתן לנצל לפיתוח חברה מכילה יותר.

2-מה הייתם עושה במקום המורה בסרט במצבים של התבטאות גזענית?

אם נשמעות הערות גזעניות, חשוב שהמורה יתערב מיד ויבהיר שהתנהגות כזו אינה מקובלת בכיתה. אך במקום לגנות רק בבידוד, יש לנצל את המצב ליצירת שיח חינוכי שמטרתו העלאת המודעות, הבהרת ההשלכות של אמירות פוגעניות ועידוד סובלנות ושילוב.

כדי למנוע הישנות מקרים כאלה, ניתן לשלב בכיתה פעילויות המדגישות את ערך הגיוון התרבותי, כגון למידה על חגים ומסורות של אנשים שונים, דיון בחוויות אישיות ושימוש בסיפורים ודוגמאות חיוביות המטפחים כבוד הדדי. בנוסף, במקרים מסוימים יש לקיים שיחה פרטנית עם התלמיד שהביע גזענות, כדי להבין את מקורות גישתו ולהנחות אותו לקראת שינוי מחשבתי והתנהגות.

המטרה היא לא להעניש, אלא לחנך. כאשר התלמידים מבינים לעומק את ההשלכות של דבריהם, הם לומדים לפתח רגישות רבה יותר כלפי אחרים, ובכך לתרום לסביבה לימודית בטוחה, מכבדת וצודקת.

# data[].attributes.headline
יצירת כשירות תרבותית בשדה החינוכי -לירז שמחוני 

# data[].attributes.subject
יצירת כשירות תרבותית בשדה החינוכי -לירז שמחוני 

# data[].attributes.body
בהרצאה זו דיברו על ההתאמה של הלמידה לאוכלוסייה אני לומדת. המרצה התייחסה לכך שצריך להתאים את המסגרת למי שלומד בה בהתייחסות לשיח פתוח עם התלמידים בהתלמדות איך לקדם אותם. בכל תקופה מתקיים שיחות דיאלוג עם התלמידים ודרך כך לומדים המורים מה נכון להם בלמידה והם חושבים שצריך לשנות ובכך בעצם מגיעים לדרך הכי טובה ומותאמת לשאר התלמידים. דרך עבודה זו מתפתחים מורים יותר טובים ותלמידים יותר טובים הלומדים בצורה מותאמת לצרכיהם ומיטבית להם. אני חושבת שדרך זאת הכי טובה שיכולה להיות ואני מסכימה עם כך שצריך להתאים את הדרך לתלמיד אך עם זאת צריך להמשיך לנסות דרכים אחרות ולהתנסות בהם, על מנת שנוכל לראות עוד דרכים ללמידה ואני כבר בדרך הלמידה קירור וגם תלמידים הנלמדים בדרכים שונות. גם את הלמידה אנחנו לומדים ואנחנו משפרים בהתאם לצרכיהם ולאופייהם המשתנה של התלמידים.