# data[].attributes.headline
Магдебурзьке право - феодальне міське право, за яким міста звільнялися від управління й суду феодалів

# data[].attributes.subject
Магдебурзьке право - феодальне міське право, за яким міста звільнялися від управління й суду феодалів

# data[].attributes.body
Магдебурзьке право закріплювало право міських станів - купців, міщан, ремісників, встановлювало порядок обрання і функції органів самоврядування, регулювало торгівлю, опіку, успадкування, визначало покарання за окремі види злочинів.

# data[].attributes.headline
Назва права походить

# data[].attributes.body
Назва права походить від саксонського міста Магдебург, хартія якого на самоврядування була зразком для одержання привілеїв такого роду. Найдавнішою серед магдебурзьких актів була грамота архієпископа Віхмана 1188 року

# data[].attributes.headline
В Україні першими йо

# data[].attributes.body
В Україні першими його одержали Сянок (1339), Львів (перед 1352),Камянець(1374),Берестя (1390). Міста виводилися з-під юрисдикції місцевих чиновників і переходили до війта-голови міського самоврядування.

# data[].attributes.headline
Щоб схилити на свій,

# data[].attributes.body
Щоб схилити на свій, бік заможну міську верхівку, в 1494 році великий князь литовський Олександр Казимирович надав Києву Магдебурзьке право. В 1499 році і великий литовський князь Олександр у своїй грамоті нагадав киянам:
"Єсмо дали вам право немецкоє" (тобто Магдебурзьке), Цей документ і є першим писемним підтвердженням побутування магдебургії в Києві.

# data[].attributes.headline
Магдебурзьке право с

# data[].attributes.body
Магдебурзьке право сприяло пожвавленню господарського і культурного життя міста. У руках війта зосередилась влада над міським ремісничим населенням - "кравцями, ковалями, цирульниками, золотарями, лучниками, стрільцями, кушнірами, шевцями, в Києві живучими".

# data[].attributes.headline
У 1514 році киян

# data[].attributes.body
У 1514 році киянам було даровано повне Магдебурзьке право. Однак тільки в 1518 році київський воєвода Андрій Немирович офіційно визнав за киянами право на самоуправління.

# data[].attributes.headline
Сфор­мована в Україн

# data[].attributes.body
Сформована в Україні модель Магдебурзького права характеризується значно більшим втручанням, ніж у Західній Європі, центральної влади в життя міст. Зокрема, у внутрішні справи українських міст досить часто втручалися королівські або великокнязівські намісники — воєводи і староси. До того ж голову органу міського самоуправління (магістрату) — війта, як правило, не обирали, а призначали король або великий князь.

# data[].attributes.headline
Незважаючи на те, що

# data[].attributes.body
Незважаючи на те, що розвиток міст гальмувався як державною владою, так і феодальною аристократією, все ж міщани перебували у привілейованому становищі, порівняно з селянством.

# data[].attributes.headline
Київський магістрат 

# data[].attributes.body
Київський магістрат часто підтримував виступи міщан проти феодального гноблення. Зокрема, у вересні 1623 року великий загін киян (декілька сотень) на чолі з членами магістрату Іваном Дробишем, Данилом Залезковичем та Матвієм Мачосом напали на володіння уніатського митрополита В. Рутського.

# data[].attributes.headline
В "Статтях" Богдана 

# data[].attributes.body
В "Статтях" Богдана Хмельницького, затверджених царем та Боярською думою в 1654 році, визначались привілеї Києва: підтверджувалось Магдебурзьке право на суд і самоуправління. Міщанам надавалось право торгувати в межах України без сплати мита. Міська адміністрація мала право збирати податки з продажу пива, меду, вина, горілки, харчових продуктів, з перевозу через Дніпро і використовувати ці гроші на потреби міста.

# data[].attributes.headline
Враховуючи важливе с

# data[].attributes.body
Враховуючи важливе стратегічне значення Києва, Богдан Хмельницький, а також царський уряд зберегли місцеві особливості адміністративного устрою міста.

# data[].attributes.headline
Чотири грамоти від 1

# data[].attributes.body
Чотири грамоти від 16 липня 1654 року визначали особливий статус міста і його управління:

перша затверджувала Богдана Сомковича війтом,
друга звільняла місто на 10 років від окремих податків,
четверта визначала права та привілеї бурмистрів, райців, урядників, а також розміри платні із ратушних прибутків.

# data[].attributes.headline
Київ у XVІІІ ст. скл

# data[].attributes.body
Київ у XVІІІ ст. складався з 3-х частин, по суті, з трьох окремих міст: Подолу, Верхнього міста і Печерська. Кожна з них мала свою адміністрацію і управління, яке координувалося генерал-губернаторською владою. Подолом управляв виборний міщанський магістрат на основі Магдебурзького права.

# data[].attributes.headline
Самоуправління Подол

# data[].attributes.body
Самоуправління Подолу проіснувало понад 300 років. Магістрат провадив свою діяльність на основі наданих привілеїв польськими королями, царями і всеросійськими імператорами. Згідно з цими привілеями, він складався з 2-х колегій, до яких входило 12 виборних осіб.

# data[].attributes.headline
1708 року було утвор

# data[].attributes.body
1708 року було утворено Київську губернію. До неї приписали міста Київ, Ніжин, Переяслав, Чернігів, у яких розташувалися військові загони. На чолі губернії стояв генерал-губернатор. Компетенція його обмежувалася лише справами військового керівництва, оборони державних кордонів та наглядом за зовнішньою торгівлею.

# data[].attributes.headline
Поряд з іншими заход

# data[].attributes.body
Поряд з іншими заходами, спрямованими на зміцнення позицій царизму на Правобережній Україні, було скасовано Магдебурзьке право в 1834 році. Всі судові й адміністративні функції з управління перейшли до міської думи, на чолі якої став "градський голова". Першими градськими головами були купці Дехтярьов, а потім Єлисеєв.

У 1840 році Микола І ліквідував І Литовський статут. Замість нього в Києві почали діяти загальноросійські закони.