# data[].attributes.body
Anxietatea reprezintă cel mai frecvent întâlnit tip de tulburare, care generează suferință majoră, afectând dramatic calitatea vieții copilului.
Recomandări:
-reamintirea  permanentă că este în siguranță
-exerciții profunde de respirație
-asigurarea copilului că este într-o echipă și că cei din jurul lui îi sunt alături
- comunicarea și empatizarea cu acesta
-ascultarea unei melodii preferate
-inchiderea ochilor și imaginarea unui lucru cât mai plăcut

# data[].attributes.headline
GRUPA 4: Constanta Stanciu, Cristina Ciuca, Doina Georgescu, Lorena Badea, Mihaela Neagu, Monica Avram

# data[].attributes.subject
GRUPA 4: Constanta Stanciu, Cristina Ciuca, Doina Georgescu, Lorena Badea, Mihaela Neagu, Monica Avram

# data[].attributes.body
ANXIETATEA – problema frecventa ; are consecinte negative asupra calitatii vietii copilului;

PUNCTE TARI
- aceasta izolare poate limita prezenta emotiilor, fie ele de ordin pozitiv (bucuria) sau negativ (furia)?
- colaborarea persoanelor din exterior...
PUNCTE SLABE - oboseala; neatentie; ingrijorare; frica de anumite obiecte, fiinte duce la dezvoltarea fobiilor; lipsa evolutiei in dezvoltarea personala; o inteligenta scazuta; tulburari comportamentale; pot deveni anxiosi cand copilul este separat de casa sau de persoanele de care este atasat;

Se recomanda:
- terapie (prin joc); relaxare prin respiratie, prin plimbari in natura
- masaj
- cresterea increderii in sine
- capatarea respectului
- increderea in situatii de contact social
- tratament cu vitamina B
- distragerea atentiei catre activitati relaxante
- notarea sentimentelor, a starilor traite si chiar a evenimentelor de peste zi
- crearea unei legaturi stranse cu un terapeut specializat

# data[].attributes.headline
Povesti si jocuri de rol terapeutice; cerinte care sa nu il puna in dificultate si care sa -i ofere incredere; corectarea cu blandete

# data[].attributes.subject
Povesti si jocuri de rol terapeutice; cerinte care sa nu il puna in dificultate si care sa -i ofere incredere; corectarea cu blandete

# data[].attributes.body
Cand un copil are o tulburare de anxietate, aceasta poate afecta toate aspectele vietii sale. Simptomele anxietatii la copii pot fi vazute in modul in care un copil reactioneaza acasa, la scoala si in viata sociala.
Simptomele generale sunt: frica excesiva si ingrijorare, incapacitatea de a controla teama sau grijile, oboseala, slaba putere de concentrare, iritabilitate, neliniste.
Recomandari:
- asigurarea unui climat de siguranta in clasa
-incurajarea copilului in realizarea diferitelor sarcini
- cresterea stimei de sine
- acordarea de interes fata de trairile emotionale ale copilului

# data[].attributes.body
Grupa 3-Manasii Maria Magdalena; Urzica Andreea; Malaeru Raluca Ioana; Ghiță Alina; Solomon Manuela

-  în clasă trebuie creată o atmosferă, în care copilul se simte acceptat şi stimat, indiferent de comportamentul şi succesele sale.
- sa fie laudat atunci cand gaseste raspunsul;
- sa-i oferim incredere si siguranta;
- sa-i crestem stima de sine;
- sustinerea copilului si oferirea increderii ca totul se va rezolva;
- pozitiv este şi utilizarea prenumelui ori de câte ori se adresează copilului.
- nu se recomandă ca profesorii să lanseze în faţa copilului cerinţe exagerat de înalte la care elevul nu poate face faţă.

# data[].attributes.headline
La un copil cu disgrafie, abilitatea de a scrie nu este cu adevarat dezvoltata. Recomandari pentru copil cu disgrafie:

# data[].attributes.subject
La un copil cu disgrafie, abilitatea de a scrie nu este cu adevarat dezvoltata. Recomandari pentru copil cu disgrafie:

# data[].attributes.body
- are nevoie de sprijin calificat din partea unui logoped pentru a identifica cauza (cauzele) acestei tulburari;
- exercitii pentru dezvoltarea memoriei, perceptiei, gandirii;
- sunt necesare pauze regulate de 10-15 minute deoarece cursurile lungi il obosesc;
- folosirea jocurilor de vorbire pentru a dezvolta limbajul;
- ar fi mai usor ca ei sa absoarba informatiile prezentate intr-un mod ludic (metode predare: puzzle, ghicitori, carti de colorat).

# data[].attributes.body
Grupa 2- Udriște Mihaela, Iorgulis Elena, Vișan Elena, Neagu Mihaela, Chiriță Daniela.

Anxietatea este răspunsul natural al organismului la stres. Este un sentiment de teamă sau neliniște față de ceea ce urmează

Anxietatea este o stare emotionala frecvent intalnita, pe care o experimentam cu totii in diverse perioade si situatii de viata. Perceptia pericolelor este in mare parte o traire subiectiva, astfel ca acelasi eveniment care trece neobservat pentru unii poate fi traumatizant pentru altii.

Pe măsură ce copiii cresc și învață de la părinții, prietenii și tutorii lor, ei își dezvoltă de obicei abilitățile de a se calma și de a face față sentimentelor de anxietate.

Anxietatea la copii poate deveni, de asemenea, cronică și persistentă, transformându-se într-o tulburare anxioasă. Anxietatea necontrolată poate începe să interfereze cu activitățile zilnice, iar copiii pot evita interacțiunea cu colegii lor sau cu membrii familiei.

Simptomele unei tulburări anxioase pot include:

nervozitate

iritabilitate

insomnie

sentimente de frică

rușine

sentimente de izolare

timiditate

comportamente izolaționiste

evitare.

Recomandări

Profesorul din școala integrativă va avea o serie de obiective de perfecționare și autoperfecționare profesională, cum ar fi :

·  Să fie capabil să remarce punctele forte și interesele fiecărui copil şi să le utilizeze pentru motivarea interioară în procesul de educație.

·   Să știe să stabilească obiective ambiţioase,  dar diferenţiate, adecvate elevului respectiv, ceea ce impune evaluare diferenţiată.

·    Să formuleze aşteptări adecvate pentru FIECARE elev, oricare ar fi capacităţile acestuia. Această abilitate a cadrului didactic permite tuturor elevilor să devină membri ai clasei şi ai şcolii.

·    Să știe să utilizeze un stil de predare bazat mai mult pe activităţi decât pe intervenţia de la catedră.

·    Să știe să ofere zilnic condiţii pentru ca fiecare elev sa aibă un succes

Competențele utile profesorului din școala integrativă sunt:

·    Să realizeze că răspunde de fiecare copil din clasă.

·    Să cunoască diferite strategii de instruire şi să ştie să le folosească eficient.

·    Să lucreze în echipă cu părinţii şi cu alti profesionisti care se ocupa de copil

·    Să perceapă lucrul cu fiecare membru al clasei ca pe o oportunitate de perfecţionare profesională şi nu ca problemă pe care el sau alţii o au de rezolvat.

·    Să fie flexibil şi să demonstreze un grad ridicat de toleranţă.

# data[].attributes.headline
 Grupa 3-Manasii Maria Magdalena; Urzica Andreea; Malaeru Raluca Ioana; Ghiță Alina; Solomon Manuela

# data[].attributes.subject
 Grupa 3-Manasii Maria Magdalena; Urzica Andreea; Malaeru Raluca Ioana; Ghiță Alina; Solomon Manuela

# data[].attributes.body
Recomandări:
- Pentru copil cu disgrafie:
Strategii pentru învățare:
-Acestea pot implica materialele din clasa( schite de lecție tipărite)
-Modalități prin care profesorul își prezintă lecțiile și da instrucțiuni( completarea in prealabil a numelui, a datei, a titlului, a sarcinilor)
-Timp prelungit pentru teste;
-Identificarea unui coleg care sa-l sprijine.
Pentru copii cu anxietate:
- terapie prin arta, sport;
-Încurajarea exprimării in public
- aprecierea acestora pentru micile realizări pe care le au.

# data[].attributes.headline
Grupa 5: Alina Bratu, Cecilia Miklo, Irina Tomescu, Iuliana Cîrje, Mirela Reuț, Roxana Stănculescu, Victorița Sorescu 

# data[].attributes.subject
Grupa 5: Alina Bratu, Cecilia Miklo, Irina Tomescu, Iuliana Cîrje, Mirela Reuț, Roxana Stănculescu, Victorița Sorescu 

# data[].attributes.body
ANXIETATEA

- Se manifestă ca o neliniște și îngrijorare

Caracteristici:

Fobie, tulburare de panică, agorafobia, fobia socială, obsesii recurente / compulsii, stres posttraumatic, anxietate generalizată, anxietate de separare, atacurile de panică;

Tratamentul anxietății: respectarea unui orar de somn regulat, adoptarea unui regim alimentar echilibrat,

Puncte tari
Se oferă sprijin educațional după nevoile copiilor și nu sunt excluși;
Ameliorarea și flexibilitatea curricullumului -se asigură astfel dezvoltarea personală a fiecăruia;
Se lucrează în echipă: cadru didactic, profesor de sprijin, psiholog sau consilier școlar;
Stabilirea planului de intervenție personalizat pentru fiecare dintre copiii beneficiari;
Monitorizarea progreselor intervenției;
Sunt combătute neparticiparea școlară, abandonul și eșecul școlar, prin demersuri care depășesc barierele impuse de dificultățile de ordin material, personal, familial sau social cu care se confruntă copiii;
Eliminarea prejudecăților legate de apartenența la un anumit mediu și la spargerea barierelor existente între diferitele grupuri din interiorul unei comunități.

Puncte slabe
Sistemul are încă “scăpări”, spre exemplu un copil care nu are dosarul complet nu primește ajutor de specialitate;
Condițiile materiale insuficiente;
Profesori de sprijin prea puțini;
Din păcate mai există grădinițe/școli în care copiii cu deficiențe sunt excluși într-un fel sau altul;
Continuitatea programelor de integrare și după ciclul gimnazial;
Implicarea insuficientă a comunității locale în problematica integrării;
Elaborarea unui PIP necesită timp și pregătire temeinică; Numărul de copii dintr-o clasă cu CES ar trebui să fie limitat la 3, astfel încât integrarea să fie eficientă;
Pregătirea insuficientă a cadrelor didactice în a lucra cu elevi cu CES  (se realizează un fel de pregătire “adaptată”).

Un set de recomandări cu caracter educativ-recuperativ si compensatoriu, recomandări pt cadrelor didactice care lucrează cu copiii/elevii cu CES.

1. - adaptarea sarcinilor de lucru, a fișelor etc.;

2. - oferirea de recompense (pauze, recompense sociale);

3. - rezolvarea sarcinilor în echipă/perechi: elevul sa fie cuprins de fiecare dată într-o pereche cu un copil care îl poate ajuta.

4. - se folosește lucrul în echipă, iar elevul să facă parte dintr-o grupă nouă întotdeauna;

5. - organizarea de jocuri simple, la care poate participa și elevul.

6. -în activităţile de început, elevul a fost aleas „asistenta” dnei. educatoare/profesoare, cu responsabilitatea de a împărţi materiale colegilor (interacţiune şi dialog);

7. - la sfârşitul activităţilor, în momentul în care copiii îşi exprimă părerea despre lucrările colegilor, sunt evidențiate și lucrările elevului;

8. - se scoate în evidenţă deprinderile şi abilitățile elevului, în special atunci când acestea sunt mai bine dezvoltate decât cele ale altor copii;

9. - aprecierea pozitivă şi încurajarea tuturor copiilor, cu accent pe elevul respectiv.

10. - evaluare diferențiată.

11. - activitate diferențiată la grupă/ clasă

12. - desfășurarea unor activități pentru creșterea autonomiei personale (strângere propriilor materiale de lucru, aspecte legate de igienă personală, etc.).

13. - explicarea suplimentară a sarcinii de lucru.

14. - monitorizarea progresului în finalizarea sarcinii și acordarea suportului atunci când era cazul.

15. - ajutor suplimentar în cazul activităților ce presupun coordonare, îndemânare etc.

16. -realizarea unor  hărți mentale pe diferite teme/subiecte.

17. -implicarea elevilor în cât mai multe proiecte educaționale/extracurriculare.

18. • Selectarea unor conţinuturi din curriculumul general adresat copiilor cu dezvoltare normală/majoritari, care pot fi înţelese şi însuşite şi de către copiii cu CES şi renunţarea la cele cu un grad sporit de complexitate;

19. • Accesibilizarea întregului conţinut;

20. • Diversificarea componentelor curriculumului general prin introducerea copiilor cu CES în activităţi compensatorii, recuperatorii concomitent cu participarea la activităţile desfăşurate în învățământul obişnuit;

21. • Extinderea perioadei de timp alocate procesului de învăţare. Valoarea creditului unei unităţi de competenţă nu se acordă în funcţie de timp;

22. • Tehnicile de predare utilizate trebuie să ia în considerare diferitele stiluri de învăţare şi să asigure posibilitatea aprofundării cunoştinţelor prin includerea diverselor strategii de învăţare activă centrată pe copil;

23. • Identificarea strategiilor de predare diferenţiată sau strategiile de predare care “maximizează învăţarea la nivel individual”, cum ar fi învăţarea pentru dezvoltare personală, învăţarea între colegi, lucru în grup, echipe de învăţare etc.;

24. • Proiectarea curriculumului, astfel încît acesta să planifice şi să evalueze succesul copiilor.

25. • Implicarea copiilor în stabilirea ţintelor individuale de învăţare şi monitorizarea progresului obţinut în procesul de atingere a scopurilor stabilite;

26. • Formarea și consolidarea unei imagini de sine pozitive, nu doar a competenţelor școlare.

27. • Evaluarea trebuie să se subordoneze intereselor superioare ale copilului pentru implicarea activă a acestuia în planul vieţii individuale şi sociale, creşterea nivelului de autonomie personală.

28. • Evaluarea trebuie să se axeze pe potenţialul de dezvoltare al copilului.

29. • Evaluarea stabileşte elementele pozitive din dezvoltarea copilului, care vor constitui punctul de plecare în activitatea de recuperare.

30. • Evaluarea necesită o abordare complexă şi completă a elementelor relevante (sănătate, nivel de instruire şi educaţie, grad de adaptare psiho-socială, situaţie economică ş.a.) precum şi a interacţiunii dintre acestea.

31. • Evaluarea trebuie să fie unitară, să urmărească şi să opereze cu aceleaşi obiective, criterii,

32. metodologii, pentru toţi copiii în general, şi pentru cei cu dizabilităţi în particular. Pentru copiiicu dizabilităţi se va acorda mai mult timp la realizarea unei fişe, test, lucrare; se vor citi rar şi răspicat sarcinile; în dependenţă de dizabilitate copiii vor realiza scris sau oral cu ajutorul educatorului sarcinile – copilul va spune, educatorul va încercui, desena, etc.

33. • Evaluarea trebuie să aibă un caracter multidimensional, altfel spus să determine nivelul actual de dezvoltare, pentru a oferi un pronostic şi recomandări privind dezvoltarea viitoare a copilului, în integralitatea sa.

34. • Evaluarea presupune o muncă în echipă, cu participarea activă şi responsabilizarea tuturor

specialiştilor implicaţi (psihologi, medici, educatori, sociologi, asistenţi sociali, logopezi etc.).

1. • Evaluarea se bazează pe un parteneriat autentic cu persoanele ce se ocupă de creşterea şi educarea copilului (părinţi, tutori, bunei, etc) şi, desigur, copilul în primul rînd.

2. • Evaluarea trebuie să identifice nevoile specifice de învăţare a copilului, să identifice motivele lipsei nivelului de calitate al copilului (nivelul de calitate al copiilor cu dizabilităţi care trebuie atins este autonomia personală în viaţa socială şi incluziunea socială).

3. • Evaluarea trebuie să conducă echipa multidisciplinară la selectarea unor practici educaţionale care ar corespunde copilului cu dizabilităţi.

4. Educatorul corelează aceste practici educaţionale.

# data[].attributes.body
GRUPA 1: SIMONA PARASCHIVU, KRISTA SANDU, MONICA POPESCU, IULIANA DABU, MAGDA GHERCA, RAMONA TULBURE

- Crearea unui mediu ambiental sigur
- Empatizarea cu nevoia copilului
-  Incurajarea copilului
-Crearea unei legaturi si in afara mediului scolar- activitati extrascolare care sa-l implice in mod direct
-Comunicarea frecventa si legatura permanenta cu familia copilului
-Facilitarea acccesului la obiecte de tranzitie, familiare elevului
-

# data[].attributes.body
Lipsa de orientare