# data[].attributes.body
Kirjassa Nigerialaiset nauttivat enemmän kaikista pienistä hyvistä asioista, joista myös länsimaalaisten pitäisi oppia nauttimaan.

# data[].attributes.body
Kirjasta annat selkeän ja monipuolisen kuvan, samoin sen henkilöistä. Kuvaat paljon henkilöiden ongelmia, niihin lukijan onkin helppo kiinnittää huomiota. Onko teoksessa jotain sellaista, mistä me suomalaiset tai länsimaalaiset tai pohjoiseurooppalaiset voisimme ottaa oppia?

# data[].attributes.body
Kirjassa oli todella kuvaavaa kieltä, mikä oli rasittavaa mielestäni. Se mitä Kambili aisti kerrottiin yksityiskohtaisesti.

# data[].attributes.body
Oli ihanaa, kun Kambili oli rakastunut isä Amadiin. Kiinnostavaa tästä teki se, että isä Amadi on pappi, jonka kuuluu olla naimaton. Toisaalta se, ettei suhteesta tule mitään on ärsyttävää. Se että äiti ja lapset alistuivat isän tahtoon alkoi ärsyttämään kirjaa lukiessa. Kirja oli välillä tylsä, kun kerrottiin perheenisän kaverista ja tutuista.

# data[].attributes.body
Kiinnostavaa kirjassa oli isän ja lapsien suhde. Isä rangaisi lapsia, mutta oli toisaalta lohduttava ja halasi lapsiaan usein. Asioista ei puhuttu avoimesti. Lapset ja äiti tuntuivat olevan varuillaa isän takia. He pelkäsivät, että isä käyttää väkivaltaa heihin, niinkuin hän usein teki.

# data[].attributes.body
Kirjaa kerrotaan perheen 15-vuotiaan tytön, Kambilin silmistä. Kirjassa kerrotaan hänen ajatuksia ja kokemuksia.

# data[].attributes.body
Kirjan alussa perheen poika Jaja ei suostu menemään ehtoolliselle, josta perheen sisäiset asia alkavat muuttua. Pian Kambili ja Jaja rikkovat myös muita isän antamia sääntöjä, ja saavat niistä rangaistuksia. Kambili ja Jaja lähtevät Ifeoma-tätinsä luokse eri paikkakunnalle, missä ei ole tiukkoja sääntöjä. Ifeoma-tädin perhe on samaa uskontoa kuin Kambili ja Jaja. Siellä heihin tarttuu isän mielestä pakanallisia tapoja, joista heitä taas rangaistaan väkivallalla. Ifeoma-tädin luona Kambili ja Jaja alkavat kyseenalaistaa isänsä toimintaa. Kirjan lopussa perheen äiti tekee ratkaisevan teon perheen tulevaisuuden kannalta.

# data[].attributes.body
Perheen isän kaveri on tunteita herättävässä lehdessä töissä ja tulee surmatuksi työnsä takia. Lapset ja äiti pelkäävät myös oman isänsä puolesta.

# data[].attributes.body
Kambilin perheellä on oma palvelija Sisi sekä autonkuljettaja Kevin. Perheen lapset eivät ole koskaan osallistuneet ruuanlaittoon, taikka oikeastaan muihin kotitöihin.

Ifeoma-tädin luona heitä aluksi ivataan, sillä he eivät osaa olla avuksi kotitöissä. Kambili tunteekin huonoa omatuntoa etuoikeitetusta asemastaan.

# data[].attributes.body
Perhe asuu Nigeriassa. Perhe on rikas, mutta heidän asuinpaikan lähettyvillä asuu paljon köyhiä ihmisiä. Tämän perheen isä auttaa samaan uskontokuntaan, eli katolilaisiin kuuluvia köyhiä, muttei päästä pakanoita astumaan edes jalallaan omalle pihalleen.

# data[].attributes.body
Kirja kertoo nuoren tytön kasvusta ristiriitojen repimässä Nigeriassa. Keskeisiä henkilöitä ovat perheenjäsenet, joihin kuuluu isä, äiti, tytär nimeltään Kambili ( jonka silmistä tarinaa kerrotaan ) sekä poika nimeltään Jaja.

# data[].attributes.body
Isä on todella uskonnollinen ja vaatii samaa myös perheeltään, johon kuuluu vaimo, tytär ja poika. Perheen sisällä on aika paljon jännitteitä, isän vaatimusten takia. Asioista ei puhuta ja lapset noudattavat aina isänsä laatimaa lukujärjestystä. Perhe on arvostettu. Isän väkivaltaisuudesta vaietaan.

# data[].attributes.body
Kirjassa isä on perheenpää ja häneltä kysytään lupaa kaikkeen, ja häntä myös totellaan. Isä häpeää omaa taustaansa ja isäänsä, joka on hänen silmissä pakana. Lapsilla on vaikeaa koulussa, heillä ei ole kavereita isänsä takia.

# data[].attributes.body
Kirjassa olevassa perheessä uskonto on todella tärkeä osa arkielämää. Uskonnolla isä perustelee väkivallan käytön ja kaiken muun toiminnan.

# data[].attributes.headline
Luen kirjaa nimeltä Purppuranpunainen hibiskus, jonka on kirjoittanut Chimamanda Ngozi Adichie. 

# data[].attributes.subject
Luen kirjaa nimeltä Purppuranpunainen hibiskus, jonka on kirjoittanut Chimamanda Ngozi Adichie. 