# data[].attributes.body
Litteraturperioden er "Det moderne gennembrud."
1.Få styr på ukendte ord og vendinger: Fruentimmer: Det er en kvinde - ordet kan opfattes lidt negativt, en kvinde man ikke har så høje tanker om.
Marehalm: højt græs der vokser ved kysterne. Mandsling: Lille mand i forhold til sin alder. Havstok: hvor bølgerne brydes, grænsen ml hav og strand. Beg: trætjære, bruges til at isolere/imprægnere, som bindemiddel, eller til at brænde.
Historien skildrer to tidsperioder – hvilke to historiske perioder er der tale om? Den ene periode er middelalderen, der bruges fakler og lanterne. Lidt primitivt barbarisk liv, man tager livet af en besætning. Der optræder en rosenkrans som hører til den katolske tro. Manden med kransen beder måske for besætningen på skibet. Den anden periode ligger ca 300 år længere fremme, i HPs egen tidsperiode, på Skagen
3.Historien har én replik – find den og forklar. Side 2, "Det er vin". Skibet har været lastet med vin
4.Hvordan passer titlen ind i historien? Fiskerne er sammen om at få et skib ind/kapret, der er et sammenhold ml fiskerne.
6.Hvad er en saga? Det er en nordisk fortælling fortalt over generationer, historier kan ændre sig når de genfortælles. Det var dog ikke ualmindeligt at fiskere benyttede sig af at kapre skibe/for dem til at forlise for derefter at stjæle godsets

# data[].attributes.body
1.Få styr på ukendte ord og vendinger

2.Historien skildrer to tidsperioder – hvilke to historiske perioder er der tale om?

3.Historien har én replik – find den og forklar.

4.Hvordan passer titlen ind i historien?

5.Hvilken betydning har ”redningsbåden” og ”fyrtårnet” i den sidste del af historien?

6.Hvad er en saga?
7.Find et oplæsningsstykke svarende til ca. en halv side. Øv dig grundigt på oplæsningen. Brug pauser, betoning og volumen.

# data[].attributes.body
Endnu en grusom historie, men er den mon sand?

# data[].attributes.body
Henrik Pontoppidan

# data[].attributes.body
EN GENDARM ER VENDT TILBAGE

I går indtog den første gendarm Lilllunde by. Der høres et højt spektakel og alle skyndte sig hen for at se hvad det var sket, det var gendarmen, som kom ridende på sin lysebrune vallak i sin blå uniform. Alle var målløse da de så ham. Købmanden har sagt at han gemte sig bag et gardin i hans hus, hvor han havde lavet et lille kighul så han stadig kunne følge med i hvad der skete, i sikkerhed. Da han var på vej op ad bakken, stejlede hans hest pludseligt, fordi en lille hund gøede og dansede rund om hesten og nappede den i kodesgægget. Efter hunden havde danset rundt om hesten kom alle hen til ham, men hesten snublede over en sten og gendarmen fald ned i landevejsstøvet. Efter det rejste der sig en øredøvende hånlatter fra hele byen. Han havde skrabet sin kind i faldet, men gav ikke slip på tøjlerne.

Gendarmen var meget stolt da han red igennem porten.

# data[].attributes.body
Forrige Formiddag i Lillelundes By kom Gendarmen marcherende gennem Byens Gader. Der var uro i byen op til dagen da dette ukendte menneske var varslet mod byen. Byens befolkning havde planlagt oprør, men tøvede da den flotte mand endelig ankom. Beundringen var dog kort. Byens borgere blev oprevet og Gendarmen blev nedlagt af de blodtørstige Bøndefolk - læs venligst mere herom forneden.

# data[].attributes.body
En grum historie

# data[].attributes.body
Mundtlige fortælling ud fra stikord:

Fordomme, Uhyre, blåmænd, spændte

Rank flot krigerisk, dramatisk mand skinnende blanke knapper

Bonde blev bange og træk til siden faldt næsten bonden stirrer på ham som var det fanden selv

Midlertidigt observerende en del af byens karle situationen og havde stillet sig i en udfordrende holdning

Børn observere gendarmen som de havde set et monster

Alt i alt havde de mange fordomme til gendarmen.

De var endda klar på at overfalde ham og ikke “lade ham komme igennem byen helskindet”

Da de så møder ham og ser hvor pæn og hvor godt han taler tøver de alle sammen.

De har nu ikke rigtig lyst til at gøre noget ved ham men føler stadig en sejr da en hund bider hans hest og han falder af.

# data[].attributes.body
Opgave 4, udgangspunkt i kapitel 2.

Jeg rider ind i Lillelund, og er ikke synderlig begejstret. Bønder, bønder, bønder og atter bønder. Jeg er blevet forflyttet til Lillelund, en meget lille provinsby, som ingen kender til. Jeg vil sige jeg trak det korte strå, da jeg, og mange andre kollegaer, skulle forflyttes til småbyerne, fordi landets ressourcer jo også skal bruges i slummene. De bliver sådan en by, som Lillelund kaldt hjemme på kasernen. Jeg ærinde mine unge dag, som soldat, imens jeg rider videre, længere ind i mit nye terræn, som jeg fra nu af, skal patruljere i det seks måneder jeg er blevet givet.

Jeg kan fornemme den intense stemning der er, da jeg passere nogle skolebørn og bønder. Jeg er ikke velkommen, det er helt sikkert, men det er jo mit arbejde. Hvis bare de vidste, hvor meget jeg selv afskyede, at være her, så ville det måske hjælpe lidt på det. Midt i mine egne tanker, snubler min afsindigt dumme krikke og jeg lander ned på mit ansigt, og allerede mærke der er gået hul. Jeg vælger, at ligge lidt, da jeg ved hesten ikke løber nogen steder alligevel, og ømmer mig lidt. Jeg hører bønderne huje og skraldgrine. Deres høje latter dråber af fryd for mit lille uheld på hesten. Jeg rejser mig hurtigt og rider videre. Idiotiske bønder. Det bliver nogle lange seks måneder…

# data[].attributes.headline
Clara og Lauritz:   Solen skinner klart fra en skyfri himlen og jeg kommer ridende på vej mod en lille landsby kaldet Lillelund. Jeg kigger hurtigt op for at orientere mig og opdager at landsbyen nu ikke er langt væk, inden jeg ridder derind gør jeg holdt for at vande min hest. Den har trods alt båret mig fra kroen. Da jeg endelig ridder ind mod landsbyen kan jeg se at landsbyens indbyggere har stillet sig klar til at konfrontere mig. Jeg ridder stille hen mod den første mand og spørger høfligt om dette er vejen til bunkeby. Han bliver glorød i hovedet, og stivner uden at besvare mit spørgsmål.Jeg kan se at mit spørgsmål har hyldet ham ud af den, men indser også hurtigt at jeg ikke vil få noget ud af ham eller nogle af de andre for den sags skyld. Derfor beslutter jeg mig for at forsvinde fra byen igen, inden der opstår ballade. Jeg rider op over bakken, min hest stejler. Jeg kigger mod jorden og ser en hund. Min hest begynder at vrinske, den forbandede hund har nappet den i benene. Min hest bliver ustyrlig og bevæger sig vildt og voldsomt. Endnu engang stejler min hest, og jeg mister besindelsen over den. Pludselig flyver jeg over hestens ryg, og lander midt på landevejen. Der drypper blod fra min kind. Folk kommer løbende over kamppladsen og jubler, de er glade for mit uheld. De må nyde at se mig i forlegenhed. Skamfuld ridder jeg ud af byen. “I gjorde jeres sager godt,  børn! Sådan skal de have det” kan jeg høre, at der bliver råbt på lang afstand.

# data[].attributes.subject
Clara og Lauritz:   Solen skinner klart fra en skyfri himlen og jeg kommer ridende på vej mod en lille landsby kaldet Lillelund. Jeg kigger hurtigt op for at orientere mig og opdager at landsbyen nu ikke er langt væk, inden jeg ridder derind gør jeg holdt for at vande min hest. Den har trods alt båret mig fra kroen. Da jeg endelig ridder ind mod landsbyen kan jeg se at landsbyens indbyggere har stillet sig klar til at konfrontere mig. Jeg ridder stille hen mod den første mand og spørger høfligt om dette er vejen til bunkeby. Han bliver glorød i hovedet, og stivner uden at besvare mit spørgsmål.Jeg kan se at mit spørgsmål har hyldet ham ud af den, men indser også hurtigt at jeg ikke vil få noget ud af ham eller nogle af de andre for den sags skyld. Derfor beslutter jeg mig for at forsvinde fra byen igen, inden der opstår ballade. Jeg rider op over bakken, min hest stejler. Jeg kigger mod jorden og ser en hund. Min hest begynder at vrinske, den forbandede hund har nappet den i benene. Min hest bliver ustyrlig og bevæger sig vildt og voldsomt. Endnu engang stejler min hest, og jeg mister besindelsen over den. Pludselig flyver jeg over hestens ryg, og lander midt på landevejen. Der drypper blod fra min kind. Folk kommer løbende over kamppladsen og jubler, de er glade for mit uheld. De må nyde at se mig i forlegenhed. Skamfuld ridder jeg ud af byen. “I gjorde jeres sager godt,  børn! Sådan skal de have det” kan jeg høre, at der bliver råbt på lang afstand.

# data[].attributes.body
Med udgangspunkt i kapitel 2

Det var en stille, sollys dag i forårets begyndelse, at jeg som den første gendarm, var på vej til Lillelunde by. En lille støvsky omringede mig, mens jeg ridende på min hest nærmede mig byen. Mit hoved var fyldt med tanker og spænding. Det var min første tur, siden jeg blev godkendt færdig. Jeg håbede, at der ikke ville blive skabt problemer. Mens jeg tænkte, så jeg vandet glitrede i gadekæret. Jeg var lige nået gennem byporten, da jeg lod hesten drikke, mens jeg orienterede mig rundt på pladsen. To piger stod på et gærde og hviskede sammen. Indimellem fniste de. De puffede til hinanden som små piger. Da hesten var færdig, satte jeg mig op og skulle til at ride videre, da jeg lagde mærke til mændene, som havde stillet sig sammen om gadekæret. Det løb mig koldt ned ad ryggen, men jeg bevarede roen. En stor mand med ildrød skæg spærrede vejen for mig. Jeg spurgte høfligt om det ikke var vej til Bunkeby. Der blev stilhed blandt de andre mænd og karle. Den store mand blev glorød i hovedet, men svarede på mit spørgsmål. Jeg trak på skuldrene og begav mig videre.

# data[].attributes.headline
Lukas SP, Victoria og Rasmus Bastian BANG BANG

# data[].attributes.subject
Lukas SP, Victoria og Rasmus Bastian BANG BANG

# data[].attributes.body
Manken strejfer undersiden af min arm, imens at jeg svinger mig omkring dens hals og lander på ryggen. Skyerne stryger hen over himlen. Jeg har fået besked fra min overordnede om at jeg skal til Lillelund. Rygterne går om, at Lillelunderne ikke er de mest begavede, de er sådan nogle rigtige bønder. Da jeg kommer til byen satte jeg ned i trav. En pøbel samler sig omkring mig. Jeg kigger rundt på de sølle mennesker. Fortabte sjæle. De laver det samme fra daggry til skumring, præcis ligesom Sisyfos. De maser sig langsomt tættere, jeg kan mærke min tilstedeværelse ikke er velkommen. Pludselig hører jeg en af bønderne råbe “fremad brødre!” og pøblen løber mod mig. I min panik sætter jeg i galop for at komme i sikkerhed oppe på bakken. Jeg trækker mit sværd. Bønderne kommer stadig løbende mod mig. Min hest snubler, og jeg falder ned på jorden. I faldet slår jeg min kind og smerten dunker. Bønderne er tæt på nu, jeg kommer hurtigt op på min hest igen, og ser grunden til den snublede. En køter havde bidt i min hests ben. Hurtigt galoperer jeg væk fra lillelund. De var så barbariske, ligesom rygterne sagde.

# data[].attributes.body
Noter til "En fiskerrede"
Noter til "En fiskerrede"
Litteraturperioden er "Det moderne gennembrud." 
1.Få styr på ukendte ord og vendinger: Fruentimmer: Det er en kvinde - ordet kan opfattes lidt negativt, en kvinde man ikke har så høje tanker om.
Marehalm: højt græs der vokser ved kysterne. Mandsling: Lille mand i forhold til sin alder. Havstok: hvor bølgerne brydes, grænsen ml hav og strand. Beg: trætjære, bruges til at isolere/imprægnere, som bindemiddel, eller til at brænde.
Historien skildrer to tidsperioder – hvilke to historiske perioder er der tale om? Den ene periode er middelalderen, der bruges fakler og lanterne. Lidt primitivt barbarisk liv, man tager livet af en besætning. Der optræder en rosenkrans som hører til den katolske tro. Manden med kransen beder måske for besætningen på skibet. Den anden periode ligger ca 300 år længere fremme, i HPs egen tidsperiode, på Skagen
3.Historien har én replik – find den og forklar. Side 2, "Det er vin". Skibet har været lastet med vin
4.Hvordan passer titlen ind i historien? Fiskerne er sammen om at få et skib ind/kapret, der er et sammenhold ml fiskerne. 
6.Hvad er en saga? Det er en nordisk fortælling fortalt over generationer, historier kan ændre sig når de genfortælles. Det var dog ikke ualmindeligt at fiskere benyttede sig af at kapre skibe/for dem til at forlise for derefter at stjæle godsets

En fiskerrede
En fiskerrede
1.Få styr på ukendte ord og vendinger
2.Historien skildrer to tidsperioder – hvilke to historiske perioder er der tale om? 
3.Historien har én replik – find den og forklar.
4.Hvordan passer titlen ind i historien?
5.Hvilken betydning har ”redningsbåden” og ”fyrtårnet” i den sidste del af historien?
6.Hvad er en saga?
7.Find et oplæsningsstykke svarende til ca. en halv side. Øv dig grundigt på oplæsningen. Brug pauser, betoning og volumen.
En fiskerrede
En fiskerrede
Endnu en grusom historie, men er den mon sand?
Forbandelsen 1888
Forbandelsen 1888
Henrik Pontoppidan
📎 Document
Natashia, Kristine og Freja B
Natashia, Kristine og Freja B
EN GENDARM ER VENDT TILBAGE
 
I går indtog den første gendarm Lilllunde by. Der høres et højt spektakel og alle skyndte sig hen for at se hvad det var sket, det var gendarmen, som kom ridende på sin lysebrune vallak i sin blå uniform. Alle var målløse da de så ham. Købmanden har sagt at han gemte sig bag et gardin i hans hus, hvor han havde lavet et lille kighul så han stadig kunne følge med i hvad der skete, i sikkerhed. Da han var på vej op ad bakken, stejlede hans hest pludseligt, fordi en lille hund gøede og dansede rund om hesten og nappede den i kodesgægget. Efter hunden havde danset rundt om hesten kom alle hen til ham, men hesten snublede over en sten og gendarmen fald ned i landevejsstøvet. Efter det rejste der sig en øredøvende hånlatter fra hele byen. Han havde skrabet sin kind i faldet, men gav ikke slip på tøjlerne.
Gendarmen var meget stolt da han red igennem porten. 

Jesper, Nicoline og Asger
Jesper, Nicoline og Asger
Forrige Formiddag i Lillelundes By kom Gendarmen marcherende gennem Byens Gader. Der var uro i byen op til dagen da dette ukendte menneske var varslet mod byen. Byens befolkning havde planlagt oprør, men tøvede da den flotte mand endelig ankom. Beundringen var dog kort. Byens borgere blev oprevet og Gendarmen blev nedlagt af de blodtørstige Bøndefolk - læs venligst mere herom forneden. 


 


Ane-Mette
Ane-Mette
En grum historie
Emily, Albert og Laura
Emily, Albert og Laura 
Mundtlige fortælling ud fra stikord:

Fordomme, Uhyre, blåmænd, spændte
Rank flot krigerisk, dramatisk mand skinnende blanke knapper
Bonde blev bange og træk til siden faldt næsten bonden stirrer på ham som var det fanden selv
Midlertidigt observerende en del af byens karle situationen og havde stillet sig i en udfordrende holdning
Børn observere gendarmen som de havde set et monster
Alt i alt havde de mange fordomme til gendarmen.
De var endda klar på at overfalde ham og ikke “lade ham komme igennem byen helskindet”
Da de så møder ham og ser hvor pæn og hvor godt han taler tøver de alle sammen.
De har nu ikke rigtig lyst til at gøre noget ved ham men føler stadig en sejr da en hund bider hans hest og han falder af.


Noah, Christoffer Logan og Emma KB.
Noah, Christoffer Logan og Emma KB. 
Opgave 4, udgangspunkt i kapitel 2. 

Jeg rider ind i Lillelund, og er ikke synderlig begejstret. Bønder, bønder, bønder og atter bønder. Jeg er blevet forflyttet til Lillelund, en meget lille provinsby, som ingen kender til. Jeg vil sige jeg trak det korte strå, da jeg, og mange andre kollegaer, skulle forflyttes til småbyerne, fordi landets ressourcer jo også skal bruges i slummene. De bliver sådan en by, som Lillelund kaldt hjemme på kasernen. Jeg ærinde mine unge dag, som soldat, imens jeg rider videre, længere ind i mit nye terræn, som jeg fra nu af, skal patruljere i det seks måneder jeg er blevet givet. 

Jeg kan fornemme den intense stemning der er, da jeg passere nogle skolebørn og bønder. Jeg er ikke velkommen, det er helt sikkert, men det er jo mit arbejde. Hvis bare de vidste, hvor meget jeg selv afskyede, at være her, så ville det måske hjælpe lidt på det. Midt i mine egne tanker, snubler min afsindigt dumme krikke og jeg lander ned på mit ansigt, og allerede mærke der er gået hul. Jeg vælger, at ligge lidt, da jeg ved hesten ikke løber nogen steder alligevel, og ømmer mig lidt. Jeg hører bønderne huje og skraldgrine. Deres høje latter dråber af fryd for mit lille uheld på hesten. Jeg rejser mig hurtigt og rider videre. Idiotiske bønder. Det bliver nogle lange seks måneder… 


Clara og Lauritz: Solen skinner klart fra en skyfri himlen og jeg kommer ridende på vej mod en lille landsby kaldet Lillelund. Jeg kigger hurtigt op for at orientere mig og opdager at landsbyen nu ikke er langt væk, inden jeg ridder derind gør jeg holdt for at vande min hest. Den har trods alt båret mig fra kroen. Da jeg endelig ridder ind mod landsbyen kan jeg se at landsbyens indbyggere har stillet sig klar til at konfrontere mig. Jeg ridder stille hen mod den første mand og spørger høfligt om dette er vejen til bunkeby. Han bliver glorød i hovedet, og stivner uden at besvare mit spørgsmål.Jeg kan se at mit spørgsmål har hyldet ham ud af den, men indser også hurtigt at jeg ikke vil få noget ud af ham eller nogle af de andre for den sags skyld. Derfor beslutter jeg mig for at forsvinde fra byen igen, inden der opstår ballade. Jeg rider op over bakken, min hest stejler. Jeg kigger mod jorden og ser en hund. Min hest begynder at vrinske, den forbandede hund har nappet den i benene. Min hest bliver ustyrlig og bevæger sig vildt og voldsomt. Endnu engang stejler min hest, og jeg mister besindelsen over den. Pludselig flyver jeg over hestens ryg, og lander midt på landevejen. Der drypper blod fra min kind. Folk kommer løbende over kamppladsen og jubler, de er glade for mit uheld. De må nyde at se mig i forlegenhed. Skamfuld ridder jeg ud af byen. “I gjorde jeres sager godt, børn! Sådan skal de have det” kan jeg høre, at der bliver råbt på lang afstand.
Clara og Lauritz:   Solen skinner klart fra en skyfri himlen og jeg kommer ridende på vej mod en lille landsby kaldet Lillelund. Jeg kigger hurtigt op for at orientere mig og opdager at landsbyen nu ikke er langt væk, inden jeg ridder derind gør jeg holdt for at vande min hest. Den har trods alt båret mig fra kroen. Da jeg endelig ridder ind mod landsbyen kan jeg se at landsbyens indbyggere har stillet sig klar til at konfrontere mig. Jeg ridder stille hen mod den første mand og spørger høfligt om dette er vejen til bunkeby. Han bliver glorød i hovedet, og stivner uden at besvare mit spørgsmål.Jeg kan se at mit spørgsmål har hyldet ham ud af den, men indser også hurtigt at jeg ikke vil få noget ud af ham eller nogle af de andre for den sags skyld. Derfor beslutter jeg mig for at forsvinde fra byen igen, inden der opstår ballade. Jeg rider op over bakken, min hest stejler. Jeg kigger mod jorden og ser en hund. Min hest begynder at vrinske, den forbandede hund har nappet den i benene. Min hest bliver ustyrlig og bevæger sig vildt og voldsomt. Endnu engang stejler min hest, og jeg mister besindelsen over den. Pludselig flyver jeg over hestens ryg, og lander midt på landevejen. Der drypper blod fra min kind. Folk kommer løbende over kamppladsen og jubler, de er glade for mit uheld. De må nyde at se mig i forlegenhed. Skamfuld ridder jeg ud af byen. “I gjorde jeres sager godt,  børn! Sådan skal de have det” kan jeg høre, at der bliver råbt på lang afstand.
Daniel, Anna Sofie og Emilie
Daniel, Anna Sofie og Emilie
Med udgangspunkt i kapitel 2

Det var en stille, sollys dag i forårets begyndelse, at jeg som den første gendarm, var på vej til Lillelunde by. En lille støvsky omringede mig, mens jeg ridende på min hest nærmede mig byen. Mit hoved var fyldt med tanker og spænding. Det var min første tur, siden jeg blev godkendt færdig. Jeg håbede, at der ikke ville blive skabt problemer. Mens jeg tænkte, så jeg vandet glitrede i gadekæret. Jeg var lige nået gennem byporten, da jeg lod hesten drikke, mens jeg orienterede mig rundt på pladsen. To piger stod på et gærde og hviskede sammen. Indimellem fniste de. De puffede til hinanden som små piger. Da hesten var færdig, satte jeg mig op og skulle til at ride videre, da jeg lagde mærke til mændene, som havde stillet sig sammen om gadekæret. Det løb mig koldt ned ad ryggen, men jeg bevarede roen. En stor mand med ildrød skæg spærrede vejen for mig. Jeg spurgte høfligt om det ikke var vej til Bunkeby. Der blev stilhed blandt de andre mænd og karle. Den store mand blev glorød i hovedet, men svarede på mit spørgsmål. Jeg trak på skuldrene og begav mig videre. 
Lukas SP, Victoria og Rasmus Bastian BANG BANG
Lukas SP, Victoria og Rasmus Bastian BANG BANG
Manken strejfer undersiden af min arm, imens at jeg svinger mig omkring dens hals og lander på ryggen. Skyerne stryger hen over himlen. Jeg har fået besked fra min overordnede om at jeg skal til Lillelund. Rygterne går om, at Lillelunderne ikke er de mest begavede, de er sådan nogle rigtige bønder. Da jeg kommer til byen satte jeg ned i trav. En pøbel samler sig omkring mig. Jeg kigger rundt på de sølle mennesker. Fortabte sjæle. De laver det samme fra daggry til skumring, præcis ligesom Sisyfos. De maser sig langsomt tættere, jeg kan mærke min tilstedeværelse ikke er velkommen. Pludselig hører jeg en af bønderne råbe “fremad brødre!” og pøblen løber mod mig. I min panik sætter jeg i galop for at komme i sikkerhed oppe på bakken. Jeg trækker mit sværd. Bønderne kommer stadig løbende mod mig. Min hest snubler, og jeg falder ned på jorden. I faldet slår jeg min kind og smerten dunker. Bønderne er tæt på nu, jeg kommer hurtigt op på min hest igen, og ser grunden til den snublede. En køter havde bidt i min hests ben. Hurtigt galoperer jeg væk fra lillelund. De var så barbariske, ligesom rygterne sagde.


Clara P, Jonas H og Simon
Clara P, Jonas H og Simon
Med udgangspun

# data[].attributes.body
Med udgangspunkt i kapitel 3

Der stod det stolte lillelund

Hvad skulle jeg gøre? Kunne det nytte hvis jeg satte efter ham?

Jeg hørte et frygteligt spektakel henne fra den samme kant hvor gendarmen for nyligt var forsvundet. Alle styrtede frem. Hvad var der sket?

Med det samme så jeg den blå uniform dukke op igen over bakken. Jeg så den stejlende hest og klingen der blinkede i luften.

Det var i første øjeblik ikke muligt at se hvad der foregik. Både hesten og dens rytter var ganske dækket til i opvirvlende støvmasser. Endelig fik jeg øje på Kresten Skrædders lille vilde puddel, der under gøen dansede rundt omkring hestens forben og nappede den i kode skægget. Rytteren kunne ikke nå den med sit våben, det havde nok også noget at gøre med at han skulle holde fast i ryggen af sit skræmte dyr der blev ved med at stejle og vige tilbage fra den ophidsede puddels evige forfølgelse.

# data[].attributes.body
Forskrækket hest fører til skade på gendarmer

Gendarmeren var lige kommet til byen, folkene i Lillelund var bange og bestemt ikke glade, og de havde forberedt at sige noget til gendarmeren. Men da det kom til stykket var alle stumme.

Gendarmeren red forbi, hvor en hændelse fandt sted. En lille mopset hund råbte ad hesten. Herefter blev hesten så forskrækket at den stejlede og snubler over en sten, gendarmeren falder lige ned på hovedet. Han får en skramme på sin kind, og begynder at bløde fra den.

Det er ikke en hemmelighed at Lillelunds indbyggere var glade for skrædderens lille hund. Inden gendarmen kunne tage afsted igen, skulle hesten have noget at drikke, imens hesten drak kiggede gendarmen på sit eget spejlbillede og såret på

hans kind.

Gendarmeren blev flov over at se de jublende indbyggere.

Indbyggerne var meget stolte og fortalte, at de havde holdt deres løfte med at den første gendarmer som passerede Lillelund kommer ikke helskindet igennem.

# data[].attributes.body
Opgave 4

Vores opgave fra scavenius var at indkræve skatter fra byens bønder, derfor var jeg sendt til lillelunde. Jeg red ind af den store port, til den lille landsby. Der var en mærkelig stilhed blandt byens beboer. De skulede efter mig og min hest. Jeg fortsatte ind i byen. Jeg vidste godt, at vi ikke var populære på sådanne egne. Den besynderlige stemning hang stadig i luften. Jeg hilste pænt på en middelaldrene mand fra byen, med et stort rødt skæg. Han stirrede på mig, og jeg kunne se han var forlegen, han forblev tavs. Jeg spurgte om vejen til bunkeby,  men manden var standhaftig, og han nægtede at give respons. Jeg ignorere manden, og fortsatte ned langs grusstien. Jeg kunne fornemme en voldelig stemning blandt byens mænd, og jeg følte mig truet af deres adfærd. Jeg red derefter ud af af byen, og op på bakken. Jeg skulle vise dem. Jeg stejlede på min hest, og galoperede tilbage mod den rødskæggede mand. I samme øjeblik jeg var ud for skrædderforretningen, kom en agrassiv lille puddel-bjæffert og bed min hest. Min hest stejlede, og jeg kunne ikke holde kontrol over den. Jeg væltede af den, og ramte mod den hårde jord. Min kind blev skrabet til blods. Beboerne grinte hånagtigt, men alt jeg tænkte på var at komme væk.

# data[].attributes.body
Med udgangspunkt i kapitel 2

Det var en stille sollyst dag i forårets begyndelses, bladene var grønne og skabte liv i trækronerne. Min hest og jeg havde kurs mod byen, Bunkeby. Med langsomme skridt red jeg ind i en tilfældig landsby. Jeg mærkede alle blikkene blive rettet mod mig og følte mig i en stund hævet og tættere på himlen. Mit blik flakkede ned på deres snavsede og slidte påklædning. Hvordan kan de være sig selv bekendt, at gå klædt sådan i min tilstedeværelse? Da vi nåede til gadekæret, kunne jeg fornemme på min hest at den var tørstig. I det spejlblanke vand antog jeg mig selv. Dobbeltbilledet virkede næsten som en skønhedsåbenbaring fra en højere verden. Jeg fornemmede de anskuede mig med misundende blikke.

Da min hest var færdig med at drikke, red jeg videre på vejen.

Tilfældigt red jeg forbi en mand, hvor jeg spurgte ham til råds om vejen til Bunkeby. Jeg mærkede tavsheden og red videre ud af landsbyen. Jeg hørte pludselig en mand råbe “fremad brødre”, mens jeg fortsat red ned over bakketoppen.

# data[].attributes.headline
Skriv historien om hændelsen med gendarmen som jeg-fortæller. Pavia, Mathias A og Løkke.

# data[].attributes.subject
Skriv historien om hændelsen med gendarmen som jeg-fortæller. Pavia, Mathias A og Løkke.

# data[].attributes.body
Støvskyen omringede mig da jeg nærmede mig byen. Det gik langsomt, og jeg havde hånden støttet på låret. Fårene og køerne kiggede forbavset op da jeg stille red forbi.

En mand passerede og væltede næsten ned i grøften ved siden af mig. Jeg kunne mærke hans øjne følge mig.

Endelig red jeg ind i byen. Urokkelig rolig, stolt og strunk. Min himmel blå uniform sad som syet på mig. Da jeg nåede gadekæret, red jeg et ekstra stykke for at lade min hest drikke, og da den var færdig klappede jeg den på halsen med min behandskede hånd, og jeg drejede ham ned mod vejen. Blandt karlene i porten skete et bevægelse. De havde nu samlet sig om gadekæret, men ingen ville begynde. En stillede sig op foran mig, der blev stille i hele byen. Jeg hilste, men fik ikke noget tilbage. Jeg stivnede dog alligevel.

Jeg red nu fremad. Ignorerede byen. Men min hest stejlede. Hvad var der gået galt? En lille møgkøter havde skræmt min hest, og nu lagde jeg på jorden. En skramme på min kind. Jeg blødte.

Jeg var dog hurtigt oppe på sadlen igen, og jeg red aggressivt derfra.

# data[].attributes.body
Mine børn var iblandt mange andre, nogle af dem havde stadig mareridt omkring Gendarmeren.

Da han endelig kom til byen, fandt de ham meget skræmmende, men alligevel også spændende. Det er ikke så tit at ens mareridt, bliver til virkelighed.

Deres tanker om Gendarmeren, vidste de ikke om var sande. Alle i Lillelund var mødt op, da han ankom.

Det var en stor begivenhed. Især for børnene. Ikke nok med at deres mareridt, var blevet til virkelighed, var det heller ikke så tit, at deres forældre var så interesseret sådan noget.

Denne begivenhed var usædvanlig, især for Lillelund. Gendarmerne kommer til alle sogne, men i vores fik han ikke lov at sejre. Vores by var stærkere end ham. Han endte med, at falde af hesten. Vi vandt, Lillelund vandt over mareridtet. Ikke nok med det, inspirerede vi også andre til, at gøre det samme. Vi skal ikke være et land, som bruger ressourcer på pæne heste og uniformer, men på markerne og ikke mindst på mennesker.

-Søren, Tilde og Frederikke.

# data[].attributes.body
Her til morges i Lillelund kom der et par ryttere ridende gennem byen.

dette var gendarmer, en bekymret borger var dog ikke så glad for dette og stilte sig derfor ud foran rytternes vej, men efter en høflig snak trak han sig tilbage. Det uheldige skete dog at en hund, løb ud foran en af rytterne, og hans hest stejlede og han fald af den

- Noa og Jakob Ravn.

# data[].attributes.body
Tekst og film

# data[].attributes.body
Kontraster, ulighed
Land - by, fattigdom - rigdom
Hård opvækst, trodsig, ønsker bekræftelse, rastløs - higer efter succes - ubeslutsom
kronologi - slutter som den startede i fattigdom
Store profiler
mange sceneskift alligevel langtrukken
TRO - og hvad den gør ved et menneske...

# data[].attributes.body
Startkapitlet
Fra 1984-udgaven